2 en 
Af fiskevarer, nedsaltede i skibe, udførtes der i aarene 1902—1905 
gjennemsnitlig hvert aar 15.4 millioner kilo. Paalægges der herfor en 
afoift af 10 øre pr. 100 kilo, giver dette en afgift af ca. 15400 
kroner. 
Med hensyn til spørgsmaalet om varer, som nu er afgiftsfri, hen- 
viser Jeg særlig til den erklæring af l1te oktober 1906, som i anledning 
af spørgsmaalet om fiskernes ulykkesforsikring er forfattet af Stavanger 
fiskeriselskab (se bilag 12). 
Idet jeg i det væsentlige slutter mig til denne erklæring, kan jeg 
anbefale, at der nu indføres følgende afgifter, som ogsaa vil medføre, at 
landsdele og fiskere, som nu er afviftsfri, kan bidrage til fondet. 
Af røget brisling i olje (sardiner) 10 øre pr. kasse å 12 dusin 
daaser. 
Afoiften adiages mindst at ve øver JANI AL JER kr. 10000.00 
Laks, som er fisket søndenfor Finmarken, 1 kr. pr. 100 kg. , 6 000.00 
Iset sild, 5 øre pr. kasse eller 6 øre pr. hektoliter..... » 12000.00 
Bumnmer Høre pr. Skke SIE ANJA k 7 000.00 
Iset fisk udenom laks, saasom hyse, kveite, makrel m. m., 
10 øre pr. 100 kilo. Efter en udførsel af 4 mill. kilo , -4000.00 
tilsammen kr. 39000.00 
og med de foranførte beløb, nemlig.....-..oovunvvevmr E 6 000.00 
FEL IN JE. 4 SE LP Gs » 15400.00 
kr. 60400.00 
Sættes havnefondets gjennemsnitlige indtægt til ......... » 250000.00 
skulde dets samlede indtægt kunne paaregnes at ville over- 
SJE  S kne kr. 300 000.00 
Til dette forslag er at bemerke, at der fra flere hold med styrke 
er bleven fremholdt betænkeligheder mod at paalægge saavel iset sild og 
fisk som eksporten med jernbanerne og i skibe til Rusland nye afgifter. 
Der er ogsaa i de stortingsdebatter, som saavel i 1905 som i 1906 har 
behandlet disse spørgsmaal, fremkommet meget vegtige indlæg for og imod 
denne sag. Jeg tror imidlertid, at sagen vil stille sig ikke ubetydelig 
anderledes, naar afgiften tænkes anvendt til et formaal, som viser sig 
som en saa tvingende nødvendighed, som det nu maa siges at være saa- 
vidt gjørligt at sikre tiskerne mod den nød, som hvert aar fremkaldes af 
uheld under bedriften. Jeg formaar ikke at give noget væsentligt nyt 
bidrag til, hvad der før er fremholdt om denne sag, og jeg maa forsaa- 
vidt, idet jeg ogsaa henviser til de fra fiskeriinspektørerne (bilag 15) 
indhentede udtalelser, indskrænke mig til at henvise til de nævnte stor- 
tingsdebatter. Kun vil jeg udtale, at de her, væsentlig i tilslutning til 
