til det nye sted legitimere, at han har betalt før. Heraf følger nød- 
vendigheden af, at der udstedes policer eller beviser. Og hvis saa 
disse mistes, hvad der vel maa kunne forudsættes hos folk, ,som 
bærer sit hele kontor i lommen*, vil man enten maatte lade ved- 
kommende betale paany, eller ogsaa maa der korresponderes med 
den opsynsbetjent, som udstedte policen. Han er imidlertid i mange 
tilfælder fratraadt sin tjeneste, og undersøgelsen vil da tage lang tid. 
Imedens er maaske fiskeren igjen flyttet til et tredie vær. Kontrollen 
med de forsikrede vil paa denne maade ogsaa vanskeliggjøres af den 
grund, at der ikke foregaar en ubetydelig flytning af folk til og 
fra det samme fartøi. Vil man forsøye at opnaa, at alle de, som 
fisker i et merkedistrikt, skal være forsikrede, saa er det ikke nok 
at kontrollere, at baaden har merke, man maa ogsaa gaa ud fra, at 
der paa baader med merker kan findes uforsikrede folk. 
Naar fiskerne drukner, vil veli de fleste tilfælder deres police komme 
bort med dem. Da forsikringen i tilfælde har fundet sted langt fra 
hjemmet, vil i mange tilfælde de efterladte være ubekjendt med, om 
den omkomne var forsikret, eller hvor han blev forsikret. Der maa 
altsaa anstilles undersøgelser baade for forsikredes og for uforsikredes 
vedkommende, om deres navne findes i opsynets bøger, og det 
i tider, da opsynsbetjentene ingen pligter har overfor det offentlige. 
Samtlige opsynsbetjentes kvitteringsbøger maa antagelig samles paa 
et centralkontor, som maa anstille undersøgelserne. Paa dette kontor 
vil der altsaa aarlig samles kontraparter af mange titusinder af 
kvitteringer. 
Et meget vigtigt spørgsmaal er dette: For hvilket tidsrum skal i 
 tilfælde en police gjælde under den her behandlede ordning? Skal 
policen gjælde for resten af det kalenderaar, for hvilket den udste- 
des, eller i et helt aar fra den dato, den udstedes? I begge tilfæl- 
der vil følgen blive den, at et meget stort antal fiskere, som aarlig 
pleier at forsikre sig, i uregelmæssige og lange tidsrum kommer til 
at seile uforsikrede, og det selvom seiladsen sker i det øiemed at 
drive fiskeri. Ja de kan, som vi straks skal se, endog kunne komme 
til at drive fiskeri uden at være forsikrede. Dels begynder nemlig 
en fisker sit fiskeri paa en forskjellig tid i de forskjellige aar, og 
dels er der store farer forbundne netop i den tid af aaret, da de 
fleste reiser til fiske. Se f. eks. bilag 20, hvor der findes opgaver 
over antallet af de omkomne ,under baadfart* i maanederne decem- 
ber—mars. 
I bilag 25 har hr. J. O. Dahl givet en betænkning over det sand- 
synlige antal af norske fiskere og i tilslutning dertil over det sand- 
synlige antal fiskere, som aarlig besøger et merkedistrikt. Hr. Dahl 
