å VG 
forsigtighed vovet at indføre livrentesystemet. Og man har gjort det 
paa den maade, at man for hver forsikringsperiode har udlignet periodens 
udgifter (Umlageverfahren). Men herved stilles der som bekjendt ingen 
sikkerhed for fremtiden, og de kommende forsikringsperioder maa bære 
endel af de foregaaendes udgifter. For ikke at belaste de kommende 
tider for meget har man søgt at danne reservefond. Hvor man derimod 
som i Østerrige og i Norge har troet at kunne beregne det samlede 
beløb af hver livrentes kapitalværdi og gjennem forhaands hensyntagen 
til alle sandsynligheder at kunne udligne dette beløb i præmier, der har 
der opstaaet deticiter, saaledes at dækningskapitalerne ikke ,viser sig at 
svare til livrenternes kapitalværdi, men heller simpelthen kan kaldes 
reservefond alene." Efter at man nu gjennem flere aar i Tyskland har 
samlet en stor erfaring, vil man nu vove at gaa over til præmiesystemet. 
Særlig er det for alderdomslivrenter (pensioner), at dette ansees for 
muligt, men for invaliditetsrisikoen fremhæves der endnu fra flere hold. 
at ,det statistiske materiale er lidet paalideligt. Dog gaar man ogsaa 
her allerede paa meget sikrere baner end paa det omraade at beregne 
ulykkesforsikringernes præmier.* Jeg har anført disse mere 
almindelige bemerkninger for at vise, at man i Tyskland fremdeles anser 
præmieberegninger for meget vanskelige, og at ulykkesforsikringen netop 
er det allervanskeligste felt. Tager man nu al den usikkerhed i be- 
tragtning, som hviler over den statistik, som vi i denne sag kan bygge 
paa, saa synes dette sterkt at tale for at vælge det sikreste grundlag. 
nemlig systemet med engangsudbetalinger. Imidlertid kan det naturlig 
stille sig som ønskeligt ogsaa at betragte værdien af disse engangs- 
udbetalinger for de forsikrede, forinden man tager endeligt standpunkt. 
Det er selvfølgelig en ren umulighed i sin almindelighed at udtale 
noget bestemt. som passer paa alle enkelte tilfælder om det spørgsmaal, 
hvad der gavner en efterladt familie eller en invalid mest, enten at faa 
udbetalt et fast beløb en gang for alle eller at faa en livrente. Og 
særlig for fiskerne, som for landarbeiderne i det hele, stiller spørgsmaalet 
sig end mere tvilsomt end for fabrikarbeiderne i byerne. I byerne er der 
forholdsvis meget vanskeligere for en efterladt familie eller for en invalid 
at faa arbeide og lidt at leve af end paa landet. Paa landet kan en 
liden kapital anvendes bedre end i byerne. Det taler ogsaa for fordelen 
af. systemet med engangsudbetalinger, at en saadan kapital jo kan om- 
dannes til renter i de tilfælder, hvor dette er ønskeligt. Der er saaledes 
mere bevægelighed og anledning til at tilpasse sig til forholdene. Admi- 
nistrativt kan det heller ikke antages at være vanskeligt at ordne det 
saaledes, at pengene blir godt anvendte. Dels har man jo overformyn- 
derierne, og dels kan der dannes lokale komiteer i hver kommune til 
varetagelse af de forsikredes tarv. ' 
