JU 
ring. Jeg ønsker klarest mulig at fremholde, at jeg ikke kan forudse 
disse følger. For mig stod det oprindelig, som nævnt i forrige afsnit, 
ligesaa sandsynligt, at det udvalg, som den frivillige forsikring træffer, 
nærmest vilde ske alt efter den forsikredes forsørgelsespligt og efter hans 
kundskab og interesse for forsikring i det hele. I hvert fald vil jeg 
gjøre opmerksom paa sagen og som min mening fremhæve, at den fri- 
villige (individuelle og kommunale, minimale og høiere) forsikring er en 
saa vigtig forudsætning for, at en fiskerforsikring skal kunne tilfredsstille 
standen, og at den skal kunne forberede en fremtidig bedre forsikring, at 
jeg føler mig forpligtet til at anbefale den paa det bedste. Jeg mener 
derfor, at særlig denne forsikring bør støttes, eller at iallefald ikke de 
præmier, som man direkte kan aflede af de danske erfaringer, bør forhøies, 
saameget mere som vel ingen kan sige noget bestemt om, hvormeget de 
i tilfælde burde forhøies. Dog tror jeg, at man maaske af hensyn til 
dem bør sørge for, at forsikringens aarlige tilskud til et reservefond blir 
øget. Jeg vil dernæst særskilt behandle den minimale og den høiere 
forsikring. 
a. Den minimale forsikring. 
Som minimal erstatning ved dødsfald anbefaler jeg det beløb, som 
jeg i andet afsnit skjønsmæssig antog at være et gjennemsnit af fiskernes 
aarsfortjeneste, nemlig kr. 500 engang for alle. Som præmie svarer der 
til dette beløb, under forudsætning af den i første afsnit antagne norske 
dødssandsynlighed, kr. 1.02. Forudsætning herfor skulde egentlig kun 
være ethvert dødsfald ved drukning, men som vi tidligere har seet, an- 
tager jeg, at beløbet kan udbetales ogsaa ved andre dødsfald foraarsagede 
ved bedriftsulykker, uden at præmien forhøies. Ligesom i Danmark skal 
erstatningen kun blive at udbetale til enke eller til børn eller til andre 
personer, som den omkomne bevisligt har forsørget. Minimalerstatning 
for invaliditet med fuldstændigt tab af arbeidsevnen sættes til kr. 720, 
hvilket beløb staar i samme forhold til dødserstatningen som i den danske 
forsikring. Under forudsætning af kun delvis forringelse af arbeidsevnen 
sættes erstatningen til en forholdsvis del af forannævnte erstatningsbeløb 
for hel arbeidsudygtighed. Disse betingelser kræver efter den danske 
statistiks erfaringer en præmie af kr. 0.53. Den danske forsikring yder 
herfor erstatninger helt ned til en 5 "%'s forringelse af arbeidsevnen. I 
betragtning af de store vanskeligheder, som baade præmieberegningen og 
invaliditetsgraderingen frembyder, foreslaar jeg, at denne præmie bibe- 
holdes, endskjønt jeg ovenfor har anbefalet, at det overlades administra- 
tionen fra aar til aar at fastsætte grænserne nedad og regler for in- 
validitetserstatningens ydelser. 
