4 GE 
forsikring, en udgift af kr. 259500 aarlig. Forudsætter man, at halv- 
delen af dette beløb nemlig ca. kr. 130 000, dækkes af fiskerne, vil fisker- 
nes præmie for den tvungne forsikring kunne sættes til kr. 1.50 aarlig, 
og eksportafgifterne skulde aarlig have at udrede kr. 130000. Det sy- 
nes imidlertid nødvendigt for forsikringen, at dette beløb forhøies, dels 
fordi jeg vil anbefale en liden reduktion af præmierne for den høiere 
forsikring, og fordi disse antages at frembyde særskilt risiko, og dels fordi 
det maa forudsættes nødvendigt, at der beregnes noget til reservefond. 
Der har som tidligere nævnt forekommet ikke ubetydelige vekslinger i 
antallet af de aarlig omkomne fiskere. (Se bilag 3 og bilag 17). Selv 
om derfor de her anførte beregninger skulde vise sig at stemme ganske 
med de gjennemsnitlige forhold, saa maa man kunne regne med, at der 
i enkelte aar kan indtræffe et betydeligt større antal ulykkestilfælder. 
Som vern mod denne mulighed finder jeg at maatte anbefale, at 50 
af havnefondets indtægter, deri indbefattet de af mig foreslaaede forøgel- 
ser, tilfalder fiskerforsikringen. Denne skulde derved kunne gjøre reg- 
ning paa en indtægt af ca. kr. 150000. Heraf paaregnes ifølge det fore- 
gaaende ca. 60000 kroner ved nye afgifter. I forhold til de nuværende 
budgetindtægter skulde forsikringen altsaa koste staten 90000 kroner 
aarlig. Saafremt der med denne indtægt og med en præmie for minimal- 
forsikringen af kr. 1.50 skulde dannes overskud, foreslaaes disse tillagt 
det tiloversblevne beløb af de ved Titran- og Røværulykkerne indsamlede 
midler. Det saaledes oprettede ,fiskernes forsikringsfond* danner da 
reservefond for mulige underskud i enkelte aar. Om berettigelsen af 
anvendelsen af Titran- og Røværfondet paa denne maade se betænkning 
udarbeidet af hr. sekretær Johnson (bilag 29). 
Der vil antagelig overfor dette forslag gjøres sterke indvendinger 
fra finansielle synspunkter. Jeg kan hertil kun udtale, at den opgave 
at forsikre en stand som fiskerne, som i Norge er saa talrig, maaske 
meget talrigere end fabrikarbeiderne, ikke kan ventes løst med mindre 
ofre. Man maa erindre, at forsikringstanken endnu er ganske ny blandt 
fiskerne, og at de derfor desto vanskeligere vil kunne realisere denne 
alene. Derfor giver den tyske stat et aarlig tilskud til hver fiskers ulyk- 
kespræmie af kr. 6.30 og den danske stat mellem 3 og 4 kroner. Sagen 
kan neppe realiseres paa en mere beskeden og dog samtidig nogenlunde 
tilfredsstillende maade end saaledes som her er foreslaaet i overensstem- 
melse med de krav, som bedriftens egne mænd har fremsat i de indhen- 
tede udtalelser (se bilag 12), nemlig ved at indføre en forsøgsvis mini- 
malydelse ved de allermest følelige ulykker, som truer bedriften. At 
udelukke enkelte af disse kan jeg heller ikke antage mere berettiget for 
fiskerne end for fabrikarbeiderne, og hvad endelig det foreslaaede bidrag af 
eksportafgifterne angaar, saa vil jeg tillade mig at fremhæve to ting. 
å 
