sg 
digheder, at fiskeridriften eller de forhold, under hvilke denne 
foregaar, ikke kunde siges at være aarsag, har de tilskadekomne 
ikke kunnet ansees for erstatningsberettigede. Dette gjælder saaledes 
en fisker, som gled og faldt i det glatte føre, da han vilde begive sig 
fra sit hjem ned til stranden for at ro paa havet med garn; ligeledes en 
fisker, som efter at være kommen i land fra fiskeri, kjørte til byfoged- 
kontoret i Skagen for at anmelde, at den kutter, hvormed han havde 
fisket, havde bjerget nogle makrelgarn, og kom tilskade. da han vilde 
stige ned af vognen. 
2. Der er endnu ikke anmeldt noget tilfælde, hvorpaa bestemmel- 
sen om, at fiskere er forsikrede mod ulykkestilfælder, som rammer dem 
under deres frivillige forsøg paa redning af menneskeliv paa sjøen, har 
fundet anvendelse. 
3. I en særegen form er spørgsmaalet, om der kan siges at være 
indtruffet et ulykkestilfælde, der er bevirket ved seilads uden- 
for selve fiskergjerningen, kommet til at foreligge i følgende til- 
fælde. Paa en tid af aaret, hvor fiskeriet ligger stille, var et fiskerfartøi 
blevet benyttet til fragtfart med den paagjældende fisker som fører; 
medens han i en havn var beskjæftiget med at losse fartøiet, kom han 
til skade ved, at en sæk med bomuldsfrøkager faldt ned paa ham. Raa- 
dets flertal kunde ikke finde, at dette tilfælde henhørte under loven, men 
indenrigsministeriet, til hvilket sagen blev indanket, statuerede, at her 
forelaa et ulykkestilfælde, der var bevirket ved seilads 1 fiskerfartøi 
udenfor selve fiskergjerningen. 
Som eksempel paa anvendelsen af den her omhandlede bestemmelse 
skal endnu nævnes et ulykkestilfælde, der overgik en fisker, som med 
sin baad seilede ud for at deltage i bjergningen af en grundstødt damper 
og blev rammet af et stykke kul, der blev kastet ud fra damperen i det 
øieblik, da han lagde til ved dennes side. Dette ulykkestilfælde blev af 
raadet henført under loven. 
Af hensyn til at det i Norge er forbundet med meget store van- 
skeligheder at afgjøre, hvad der skal kunne kaldes fiskerfarkoster, anbe- 
faler jeg, at ethvert tilfælde af drukning bør medføre erstat- 
ningsberettigelse for de forsikredes efterladte. Omkommer den 
forsikrede paa land, vil situationens forhold til fiskeriet 1 de fleste tiifæl- 
der være lettere at konstatere. Ligesaa, naar ulykken fører til invali- 
ditet. Da kan iallefald ogsaa den tilskadekomne i regelen afgive for- 
klaring om sagen. 
IL. For at en forsikret fisker eller dennes efterladte skal kunne 
reise krav paa erstatning, maa invaliditeten eller døden være foraar- 
saget ved et ulykkestilfælde. 
Heraf følger for det første, at lidelsens opstaaen maa kunne 
