5. Forsikringens administration. 
Ledelsen af den danske ulykkesforsikring varetages af en besty- 
relse, bestaaende af indtil 5, for tiden 3 medlemmer, som udnævnes af 
indenrigsministeren. Det medlem af bestyrelsen, der af indenrigsministeren 
udnævnes til formand, repræsenterer foreningen udadtil. Bestyrelsens 
honorar fastsættes af indenrigsministeren; bestyrelsen antager selv den 
fornødne medhjælp. Foreningens regnskaber gjælder for kalenderaaret, 
de revideres af en af indenrigsministeren antagen revisor, hvis honorar 
ogsaa udredes af forsikringen. 
Fastsættelsen af de ydelser, som tilkommer fiskeren eller hans 
efterladte, samt afvjørelsen af spørgsmaalet, om et anmeldt tilfælde be- 
grunder krav efter loven, og om de foreliggende kjendsgjerninger er til- 
strækkelige til sagens bedømmelse, henhører under en egen afdeling af 
p,arbeiderforsikrings-raadet*. 
Forsikringen er, som tidligere nævnt, i Danmark helt frivillig, dens 
perifere organisation er derfor bygget paa distriktsafdelinger med tilhø- 
rende medlemmer. Disse vælger en tillidsmand, som af bestyrelsen aner- 
kjendes som mellemmand mellem foreningen og medlemmerne. "Tillids- 
manden opkræver medlemsbidragene og indsender dem til bestyrelsen 
efter den ham meddelte instruks. Bestyrelsen kan tillægge tillidsmændene 
vederlag for deres arbeide og sodtgjørelse for kontorudgifter; hertil kan 
bestyrelsen anvende indtil 10 "/9 af medlemsbidragenes samlede beløb. 
Hele denne administrations ordning er fastsat ved vedtægt, ikke 
ved lov, og den kan derfor forandres efter ministeriets bestemmelser. 
Saafremt en norsk ulykkesforsikring for fiskere blir bygget paa den 
ordning, at kommunerne indkræver medlemsbidragene, vil den perifere 
administration i væsentlig grad forenkles — i sammenligning med den 
danske forsikring. For den foreslaaede tvungne minimale forsikring vil 
bidragene i alle tilfælder blive at indkræve sammen med kommuneskat- 
terne. For den frivillige kommunale forsikring enten efter den første 
eller efter en af de høiere klasser vil der i hver kommune kunne træffes 
den ordning, som under de givne forhold maatte ansees for mest prak- 
tisk. Der er saaledes intet iveien for, at der i en kommune dannes en 
saadan frivillig, af kommunen autoriseret og kontrolleret forening, som 
vedtaget af Aalesunds fiskere (se bilag 31). Saadanne foreninger 
vil netop i statens garanti af forsikringssatserne og i kom- 
munens ret til at gjøre forsikringen obligatorisk for bestemte 
grupper af fiskere have det bedste grundlag for en sikker og 
hensigtsmæssig frivillig organisation. 
