Hvad nu forsikringens centrale administration angaar, da vil 
det i Norge være forbundet med de største vanskeligheder at lade et raad 
af repræsentanter for fiskerne afgjøre de enkelte tilfælder. Dertil er 
afstandene for store; reiseudgifter og tidsspilde vilde derfor blive for 
uforholdsmæssige. Man maa derfor vistnok overlade en central besty- 
relse af forsikringen at træffe afgjørelser af erstatningskravene og at 
lede forsikringens virksomhed og alene søge kontrollen i vedkommende 
regjeringsdepartements endelige afgjørelse af de af bestyrelsens bestem- 
melser, som inden en vis appelfrist blir forlangt forelagt departementet. 
Derimod bør en beretning, der som i Danmark redegjør for behandlingen 
af hvert enkelt tilfælde, tilligemed udtalelser om forandringer i forsik- 
ringens stilling til mere principielle spørgsmaal, aarlig forelægges det 
raad af repræsentanter for fiskeribedriften, som allerede nu er oprettet, 
nemlig fiskeriraadet. 
Der kan nu maaske være meningsforskjel, om en saadan bestyrelse 
vil være istand til direkte ved korrespondance med kommunerne at be- 
sørge den hele administration. Jeg for min del antager, at dette kun vil 
kunne ske, ved at bestyrelsen blir nødsaget til at føre en særdeles stor 
korrespondanee i anledning af forberedelsen af alle de sager, den skal 
afgjøre. En væsentlig del af denne forberedelse bør efter min mening 
finde sted i distrikterne og ikke fra centralkontoret. I dette øiemed bør 
der ansættes en tilsynsmand i hvert distrikt. Hvor stort et distrikt bør 
være, kan paa forhaand ansees tvilsomt, og dette bør overlades regje- 
ringsdepartementets afyjørelse. Jeg for min del tænker mig, at der an- 
sættes en tilsynsmand for hvert af amterne fra Stavanger til Finmarken 
og 2 eller 3 tilsynsmænd paa Skagerakkysten. Disse stillinger antages 
at kunne være biposter og kunne beklædes af mænd, som er fortrolige 
med distriktets administrative forhold. 
Tilsynsmandens opgave maa det være at paase, i fornødent fald med 
amtmandens assistance, at kommunernes lister og bidragene for de for- 
sikrede indsendes i rette tid før hvert forsikringsaars begyndelse. Frem- 
deles at foranledige, at de fornødne lægeerklæringer og andre oplysninger 
om ulykkestilfældets art og følger medsendes ethvert krav om erstatning. 
Tilsynpsmanden maa i det hele være mellemmand mellem kommunen 
og forsikringen, og det saavel ved præmiernes indkrævning som ved er- 
statningernes udbetalinger. 
Ved tilsynsmandsinstitutionen vil centralkontorets arbeide lettes 
I væsentlig grad. Saafremt imidlertid forsikringen oprettes paa det grund- 
lag, som jeg her har foreslaaet, vil der nok kræves ikke saa lidet kontor- 
arbeide. Det synes mig naturligt, at dette staar under den centrale be- 
styrelses kontrol og ledelse. Heraf synes at følge, at der bør ansættes 
en overfor bestyrelsen ansvarlig kontorchef, som besørger forsikringens 
