Denne ujevnhed i de enkelte fiskeres erlæggelse af præmie bør man 
se bort fra og specielt af hensyn til den store mængde, som igjennem et 
langt ungdoms- og manddomsliv har været med at fange afgiftspligtige 
fiskevarer under de store fiskerier, for i sine senere leveaar at gaa over 
til hjemmefisket, som mest leverer afgiftsfri varer. Thi yderst uretfær- 
digt vilde det være mod saadanne, om de skulde tabe ret til erstatning 
af den kasse, de gjennem mange aar har været med at bygge op. Lige- 
ledes kan man let tænke sig, at nogle flere af vore fiskevarer vil blive 
belastet med havneafgift, naar kvantumet og dermed varens betydning 
vokser (fersk sild og fersk fisk i is), og at saaledes den her nævnte 
ulighed ved afgiftens erlæggelse efterhvert vil forringes. Allerede nu er 
spørgsmaal om afvift af fersk sild under afgjørelse, og der har været 
motion om afgift for fersk fisk. Mod en forøgelse eller vedligehold af 
denne afgift kan anføres, at den er meget upopulær hos mange af dem, 
der handler med og eksporterer fiskevarer. 
Jeg mener derfor i henhold til det anførte, at den offentlige ulyk- 
kesforsikring for fiskere bør grundes paa, at der ved hver betaling af 
afgift til havnefondet erlægges et tillæg af til eks. 25 % til forsikrings- 
kassen. 
Disse penge, der af opkrævningsmyndighederne maatte indbetales 
til den derfor bestemte bankkonto, vilde udgjøre en sum af lidt over 
kr. 63000.00 pr. aar, eftersom havnefondets indtægter har udgjort 
kr. 253288.00 i gjennemsnit i de sidste 3 aar. Det bemerkes, at da 
havnefondets indtægter beregnes efter fiskevarernes mængde og ikke 
efter værdien, falder de ualmindelig smaa i en række af de senere aar, 
men vil blive langt rigeligere under en kommende periode med rigere 
skrei- og fedsildfiskerier, der har været særdeles ringe nu i flere aar. 
Der maatte dernæst beskikkes en kommission — jeg antager, at 
en fiskeristyrelsen eller eventuelt fiskeridirektøren med bitræde af en 
eller flere af vedkommende departement eller af kongen bestemte tillids- 
mænd maatte egne sig dertil —, som uddelte bidrag engang for alle til 
en fiskers efterladte, naar han omkom ved nogen ulykke under fiskeri 
eller arbeide eller reiser, der stod i forbindelse med fiskeri. Saavidt . 
mener jeg erstatningen burde strækkes. I tvistemaal, om vedkommende 
forulykkedes efterladte var berettiget til erstatning, burde departementet 
være opmand. Dette bidrag maatte betales snarest mulig efter dødsfaldet 
og sættes til en gjennemsnitssum til eks. 500 kroner, men ikke større 
end at aarets indtægter ialmindelighed rundelig strak til. Ligeledes an- 
tages, at bidraget burde reguleres efter den forulykkedes forsørgelsespligt 
og den efterladte families størrelse, saa der i forhold dertil betales under 
eller over normalsummen. Jeg vil anse det for hensigtsmæssigt, at man 
ved hvert aars opgjør endvidere uddelte til eks. */; af et muligt overskud 
