— 00 ER 
Bilag 10. 
Cirkulære fra handels- og industridepartementet. 
Der indtræffer som bekjendt aarlig under fiskeribedriftens udøvelse 
et større antal ulykkestilfælde, som ofte hensætter de forulykkedes 
familier i den yderste nød. Det vilde derfor være af megen betydning, 
om fiskerne kunde sættes istand til ved egen hjælp ialfald i nogen grad 
at kunne afbøde de økonomiske følger af saadanne ulykkeshændelser. 
Overensstemmende med udtalelser, afgivne paa stortinget i 1904—05 
under behandlingen af saltvandsfiskeriernes budget har derfor departe- 
mentet optaget til overveielse spørgsmaalet om istandbringelse af en 
ulykkesforsikring for fiskere. 
- Departementet har erhvervet endel specielle erklæringer angaaende 
sagen, men har anseet det for ønskeligt, at der derhos i videre udstræk- 
ning indhentes udtalelser fra interesserede i fiskeridistrikterne om den 
hensigtsmæssigste løsning af de forskjellige herhen hørende spørgsmaal, 
noget hvorom der i de modtagne erklæringer hersker meningsforskjel. 
Med hensyn til det første spørgsmaal: frivillig eller tvungen forsik- 
ring er der enighed i erklæringerne. Der anføres i denne anledning, at 
en frivillig forsikring efter vort lands forhold sandsynligvis ikke vilde vinde 
fornøden tilslutning, hvad der bl. a. maa antages efter de erfaringer, som 
er gjort ved forskjellige private forsikringsforeninger. Skulde noget 
virksomt udrettes, maatte derfor antagelig forsikringen i en vis udstræk- 
ning gjøres tvungen, dog muligens med adgang til frivillig deltagelse for 
de fiskere, som ikke indbefattes under den tvungne forsikring. 
Den eventuelle forsikring bør gjøres saa enkel som muligt, og 
specielt saaledes, at intet nyt og kostbart administrationsapparat bliver 
nødvendigt. Med udgangspunkt heri er der stillet forslag om, at den 
tvungne forsikring alene skal omfatte fiskere, som deltager i de fiskerier, 
hvor offentligt merkevæsen er anordnet. Anmeldelse af de i 
fisket deltagende og indbetaling af præmien for disse skulde da ske til 
opsynsbetjenten eller anden dertil bemyndiget person af skipper eller 
høvedsmand, forinden nummer til vedkommende fartøi eller baad udleveres. 
Forsikringen skulde alene være en forsikring mod dødsfald ved forlis 
under udøvelsen af bedriften samt paa reisen til og fra fiskepladsen. 
Indtraf et saadant dødsfald, skulde den forsikredes efterladte faa udbetalt 
en sum engang for alle. 
Blev erstatningssummen sat f. eks. til kr. 500, antages 1 forslaget 
en præmie af kr. 1 pr. forsikret aarlig at ville være tilstrækkelig. Præmien 
kunde forøvrigt fastsættes af vedkommende departement og reguleres efter 
behovet. 
