as 
hele land; finder derfor ikke at kunne indlade sig paa at besvare de 
enkelte spørgsmaal. | 
Finmarkens amtsting: Fiskerforsikring bør snarest mulig søges 
istandbragt; forsikringen bør være tvungen uden nogen supplering ved 
frivillige indskud; bør begrænses til dødsfaldsforsikring. Forsikringens 
indtægter bør for den væsentligste del søges tilveiebragt ved forøgelse af 
eksportafgifterne paa fiskeprodukter, hvorhos anbefales, at en del af de 
allerede tidligere paalagte eksportafyifter overgaar til bestridelse af for- 
sikringsudgifterne. For Tromsø stift eller ialfald for Finmarkens amt 
bør forsikringen søges gjennemført ved en udvidelse af medicinalfondets 
virksomhed, da derved administrationsomkostninger vil kunne spares. 
Erstatningsbeløbet bør rette sig efter forsørgelsesbyrden. 
Amtmauden i Finmarkens amt: Fiskerforsikring bør oprettes; 
den bør være tvungen. Den bør omfatte alle i Norge hjemmehørende 
fiskere, baade de, der deltager i de store fiskerier og hjemmefiskerne. 
Saafremt der dannes en lokalforening for Finmarken, hvad amtmanden 
er mest stemt for, bør foreningen give erstatning for dødsfald under fiske 
udenfor Finmarkens kyst eller for dødsfald paa reiser til eller fra fiske 
i Finmarken, forsaavidt ulykken finder sted udenfor Finmarkens kyst, 
Ishavsfarerne bør da ogsaa formentlig medtages. Forsikringen antages 
fra først af blot at burde være dødsfaldsforsikring. Direkte præmie- 
betaling fraraades, saavel fordi en præmie antages ofte at falde tryk- 
kende, som paa grund af administrationsvanskeligheder. 3 af de nød- 
vendige udgifter bør dækkes ved en afgift paa fiskevarer — og i tilfælde 
ishavsprodukter —, som indkræves samtidig med medicinalafgiften og i 
lignende forhold som denne og "/; tilskydes af havnefondet uden nogen 
forhøielse af afvifterne til dette. Der dannes heraf et fond, der enten 
bestyres af rigsforsikringsanstalten eller af Finmarkens amtsting paa 
samme maade som medicinalfondet. Det her anførte er under forudsæt- 
ning af, at der dannes en lokal forsikringsforening kun omfattende Fin- 
markens amt. Saafremt der skal dannes en landsforening, vil den letteste 
form være, at præmien erlægges ved en eksportafgft, der dog for den 
væsentligste del blev at tage af de til havnefondet nu paalagte afgifter; 
om fornødiges kunde maaske endel af udgifterne udlignes paa de enkelte 
amter i forhold til det antal fiskere, der er hjemmehørende i hvert amt. 
Erstatningsbeløbet bør til en begyndelse fastsættes til en bestemt 
sum, der dog bør veksle efter forsørgelsesbyrden. Maalet bør være at 
søge at opnaa en livrente til de efterladte. 
10 
