— 1359 — 
For torskens vedkommende er der paa Island paavist vandringer 
ind og ud fra de forskjellige fjorde. 
For de yngre stadier er det imidlertid umuligt at anvende mer- 
ker, det samme gjælder for flere arters vedkommende ogsaa større 
dyr. Man har da nu ingen anden metode end den ved fiskeri at 
undersøge eggenes, larvernes, yngelens eller større fiskes forekomst 
til forskjellige tider, at sammenstille de erfaringer, som saaledes 
faaes og deraf at trække sine slutninger. 
Paa denne maade blev i 1901 torskens gydepladser undersøgt i 
det nordlige Norge. Ved at gjøre en mængde hovtræk paa kryds 
og tvers over kystbankerne fik man en række prøver af de svævende 
torskeeg. 
Naar nu antallet af eggene blev talt i hver prøve, saa viste det 
sig, at der paa de 30—40 favne dybe banker, hvor torsken gjød 
og fiskerne fangede gydende torsk, der fandtes der tusinder af eg 
i et træk af 5 minuters varighed med en liden silkehov af I meters 
diameter. Over dybrenderne mellem bankerne var der derimod 
ingen eller meget faa eg. Saaledes kunde gydepladsene nøiagtig 
beskrives ved undersøgelsen over eggenes udbredelse. Ja, det lyk- 
kedes endog at finde egmasser over en banke, hvor der tidligere 
ikke blev fisket, og da man saa her igangsatte prøvefiske, fangedes 
der samme aar 1.» million torsk der. Metoden havde saaledes 
ogsaa faaet en rent praktisk bekræftelse. 
Ved at udføre hundreder af træk med yngelhove over hele Nord- 
sjøen og store dele af Atlanterhavet kunde den danske undersøgelse 
paavise, at aalens larver kun var at finde ude i den dybe del af 
Atlanterhavet, og man kunde heraf trække meget vidtrækkende 
slutninger om den voksne aals og aaleyngelens vandringer. 
Paa samme maade kan man ogsaa af de vekslende forekomster af 
forskjellige størrelser af fisk paa en og samme banke slutte sig til 
fiskenes vandringer. Naar vi saaledes i den sydlige del af Nordsjøen 
finder en stor mængde flere store torsk om vinteren end om som- 
meren, saa slutter man deraf, at disse store torsk er kommet 
vandrende derhen. 
Paa samme maade er det selvfølgelig, at ogsaa fiskerne danner 
sine erfaringer og meninger om fiskenes vandringer. Saaledes ved 
de fleste fiskere paa grundlag af slige erfaringer, i hvilke aarstider 
de kan vente de forskjellige fiskearter, som vandrer over store hav- 
strækninger. 
Dog kan den videnskabelige undersøgelse her arbeide under meget 
gunstigere forhold end fiskeren, som mest maa bygge paa sin hu- 
kommelse, medens videnskabsmanden kan bestemme hver fangsts 
