NE 
resikoer, men saa gode, som nogen anden sjøforsikring baade nordpaa 
og sydpaa i Norge. 
Tildels nogen tid foran disse foreninger stiftedes, søgte Jeg, medens 
jeg var fiskerinspektør i Nordland og Tromsø amter, at vække sansen 
for en større gjensidig forsikringsforening for baade 1 det nordlige Norge. 
I december 1891 kunde jeg sammen med daværende fiskeriinspektør 
Fleischer i Finmarken udsende indbydelse til dannelse af en saadan 
forening, som derefter i en række møder støttedes ved udtalelser og 
foreløbig indtegning af baade, indtil man 1 1895 havde faaet foreningen 
stiftet og dens love approberet. Under navn af ,Samhold* blev dens 
kontor oprettet paa Tromsø, og den erholdt et for dens reservefond be- 
stemt tilskud af staten og paa anden maade. Foreningen forsikrede for 
hele aaret, men desuagtet fik den liden tilsiutning af de almindelige 
vinterfiskebaade og andre fiskerfartøier med mindre resiko, men ligesom 
Senjens baadforsikringsselskab mest finmarksdrivende baade og andre 
med større resiko. Efter at nogle aar havde givet lidt overskud, be- 
gyndte foreningen at vise underskud fra 1899 af og maatte 1 1904 op- 
høre at tegne forsikringer, da reservefondet var opbrugt. Et forsøg paa 
atter at skaffe tilstrækkeligt reservefond fra staten mislykkedes. Aar- 
sagerne til, at denne forening gav et saa daarligt resultat, medens Ibe- 
stad baadforsikringsselskab, hvis baade drev omtrent de samme fiskerier 
som de i ,Samhold* forsikrede, og med langt lavere præmier desuagtet 
holdt balance i mange aar, er vistnok af forskjellig art, dels ligger det 
vel i den gode kontrol, som 1 Ibestad-foreningen kunde føres under det 
forholdsvis ringe omfang, foreningen havde, medens ,Samhold* tog baade 
paa hele Tromsø stift, dels i at ,Samhold* faldt ud af sin oprindelige 
plan som forsikringsselskab kun for hele aaret og gik over til korttids- 
forsikring, hvorved den erholdt mange af de sletteste resikoer for de far- 
ligste aarstider alene, dels maaske ogsaa 1 den mindre kyndighed, som 
delvis udvistes af besætningen paa nye sneseilsbaade i overgangstiden 
fra raaseil til sneseilsbaade. 
Ved denne tid, da ,Samhold* sluttede og tidligere, var saaledes den 
del af kystbefolkningen, som ikke fik være med i de foran nævnte mindre 
foreninger, henvist til at søge ind i de væsentlig for kystfartens fartøier 
oprettede gjensidige foreninger, forsaavidt de hørte til den landsdel, som 
hver forening omfattede. Saaledes forsikredes et ikke ringe antal af de 
mere værdifulde fiskerfartøier i Aalesund og Molde gjensidige skibsassu- 
ranceforening, i Jondals skibsassuranceforening, i Skudesneshavns, i Moster, 
Sulens og i flere til rimelige præmier. De, der hørte hjemme udenom 
disse foreningers distrikter, maatte søge til de forsikringsselskaber ogsaa 
udenlandske aktieselskaber, der tegnede forsikring paa fiskerfartøier. Til 
disse maatte ogsaa de fiskere henvende sig, hvis fartøier var af for stor 
