— 393 — 
foreninger, som dels nylig har begyndt sin virksomhed, dels skal be- 
gynde denne. Af saadanne kan nævnes ,Tryg* i Kristianssund, oprettet 
i 1902, ,Uræd* i Karlsø, ,Fremskridt* i Harstad, ,Enigheden* i Berg 
i Senjen, Andenes baadforsikring, ,Fremad* i Dyrø, en forening for 
Skjærvø og Lyngen, , Bratsbergs og: Nedenes gjensidige assuranceforening 
for fiskerfartøier* i Langesund, Espeværs i Espevær m. v. 
Dette er et stort fremskridt, forsaavidt som de egne, der ikke har 
en lokalforening for sine fiskerbaade, er bleven mindre vidtstrakte end 
før, og der er udsigt til, at det gode forløb med billig og dog hidtil 
sikker forsikring som foreningerne paa Søndmøre og Flekkerø, i Ibe- 
stad og Fosen kan opvise. ogsaa kan opnaaes 1 flere andre større eller 
mindre bygdelag.. Man maa imidlertid herunder lægge vel merke til de 
mangler, der hefter ved denne tilstand: 
For det lste at de lokale foreninger endnu ikke paa langt nær omfatter 
den hele fiskeridrivende kyststrækning. og at mange distrikter 
med mindre udviklet fiskeribrug har det mindre let for at faa 
foreninger stiftet. 
For det 2det at der altid vil herske en vis utryghed over dem særlig i 
de første aar. Man har ogsaa eksempler paa lokalforeninger, 
som er rammet af mere end almindelige uheld i begyndelsen af 
sin virksomhed, og som derfor har maattet slutte, tildels med 
betydelig tab for de skadelidte forsikrede, fordi medlemmernes 
antal har været forlidet til at faa skaden betalt ved fordeling 
| paa medlemmerne og af mangel paa fond. 
For det 3die at omtrent alle lokalforeninger maa indskrænke sig til at 
forsikre et vist mindre maksimumsbeløb, ofte af ringe størrelse. 
Fra 2000 til 6000 kr. maksimumsforsikring er almindeligst 
for de omtalte lokalforeninger. 
Dette sidste er efter min mening en stor mangel ved de smaa 
foreninger. Enhver fisker, der vil og kan skaffe sig et godt og - 
hensigtsmæssigt fartøi for de større fiskerier, der drives længere 
fra hjemstedet og med den nyeste og anerkjendte udrustning, 
vil i ingen af de smaa lokalforeninger kunne faa forsikret den 
kapital, han sætter ind i foretagendet, men maa henvende sig 
til de større forsikringsselskaber for det hele eller en del af 
kapitalen. 
For det 4de strider denne ordning mod den grundsætning for forsikring, 
at risikoen maa være godt fordelt, saa at en forening ikke 
t kommer at have en altfor stor del af denne bunden til bedriften 
4 fra en enkel udsat havn eller paa et havstykke af indskrænket 
