— 452 = 
Til det komplicerede farvand, som findes i skjærgaarden, trængte 
vandet fra bankerne med sin karakteristiske plankton og store mængder 
af yngel lidt efter lidt ind gjennem sundene. 
Fra skjærgaarden, hvor alle observationer i april førte til samme 
resultat, kunde vi følge yngelen til de dybere fjorde. Den hørte da til 
det dybere vandlag og var blandet med plankton, som kom udefra. I 
Storfjord, Hjørundfjord og Borgundfjord var denne yngel i dybder fra 
50 til 150 m., medens bundvandet i fjordene og overfladevandet var om- 
trent tomt for yngel. 
Paa grundlag af vore undersøgelser kan man anslaa de mængder 
af torskeyngel, som fandtes i Storfjord i april 1906 paa strækningen fra 
Oksø til Hjøringsnæs til mindst 10 milliarder, og den samme forekomst 
var udstrakt til bunden af Hjørundfjord og var utvilsomt ført ind i fjor- 
dene gjennem det dybe Bredsund og Vanelvgabet. Disse resultater 
stemmer overens med de strømmaalinger, som blev udført i juli og viste, 
at en indadgaaende strøm kunde registreres i dybet. 
At disse yngelmængder kommer fjordene tilgode er sikkert. Deres 
forbliven samme steds beror paa en stuving af planktonmasserne langs 
siderne af fjordene. Dette fænomen har vi underkastet grundige under- 
søgelser i 1906. De talrige træk med sterkt fiskende pelagiske redskaber 
beviste, at yngelmængden i fjordene er meget større langs landet end 
midtfjords. Yngelen af de mest forskjellige fiske, torsk, sei, rødspætte, 
kveite, sild, blaalange, saavel som af de fleste ikke madnyttige sorter 
kunde findes der i betydelige mængder under hele perioden, som svarer 
til deres pelagiske liv. 
Senere paa aaret, naar denne larveagtige yngel forvandles til smaa 
fiske (ved finnernes dannelse), gaar de op til det belte af stranden, hvor 
de hører til. Fra det vandlag, hvor de var blandet, søger nu torsken og 
seien til aalegræsset, hysen til de dybere partier, rødspætten til sand- 
bugterne o. s. v. 4 
Ved at følge torskeeg, larver, yngel og smaafisk, tror vi altsaa at 
have paavist, at ved Romsdalskysten kan skreiyngelen blive til de smaa 
fjordtorsk, som findes 1 littoralregionen. 
Dette, som vi her for torskens vedkommende har beskrevet lidt ud 
førligere paa grund af den store betydning, dette spørgsmaal har hertillanddi 
gjælder ogsaa for de fleste andre arter. Hvittingen, som af de mindre 
størrelser er en af de almindeligste torskearter i Romsdalsfjorden, har 
ikke været iagttaget af os, hverken som eg, larve eller yngel under 25 
cm., og den kommer ogsaa fra andre farvande. i 
En naturlig slutning til disse undersøgelser er, at fiskebestanden å 
de undersøgte fjorde ikke i nogen væsentlig grad kan siges at være lokalt" 
begrænset. Den er fælles for en større strækning, og selv saa store fjor 
E 
