— 458 — 
fiskeriundersøgelsernes laboratorium, og der har været stillet et stort ma- 
teriale til min raadighed. I det følgende skal jeg ganske kort udrede, 
hvad undersøgelsen over det materiale, som jeg 1 den sidste tid har kun- 
net undersøge, synes mig at lære om vore farvandes sildestammer og 
deres vandringer fra og med sommeren 1904 til og med vaaren 1906. 
Den sydligste stamme, der fandtes i materialet, var Doggerbank- 
silden, der viste sig spredt over Lingbank, Doggerbank og ud for mun- 
dingen af Leithfjorden. 
Paa den nordlige del af Nordsjøflaket forekom Shetlandssilden 
i mængder om sommeren nærmest under Shetlands- og Orknøerne, me- 
dens samtidig den norske vaarsild (norsk sild* i den foreløbige med- 
delelse) fiskedes langs revkanten fra Tampen sydover til henimod Ling- 
bank. 
I Skagerak fandtes nær Bohuslin vinteren 1904—1905 og endog 
enkeltvis ved Risør (27de januar) 1906 Bohuslånssild, en stamme, 
som ligner Doggerbanksilden meget sterkt; den er — som ogsaa 
sidstnævnte stamme — gjennemgaaende mindre af størrelse end baade 
Shetlandssild og vor vaarsild. 
Inde i Trondhjemsfjorden er der en egen sildestamme, Trond- 
hjemsfjordsilden. 
Vaarsild og storsild synes ikke at være to forskjellige stammer 
efter undersøgelserne at dømme. Det er ikke bare langs revet, disse to 
slags sild forekom; høsten 1905 blev de ogsaa fanget ved Halten-, 
Sklinna- og Trænabankerne af ,Michael Sars*. 
Stammernes gydesteder og gydetider er som bekjendt: 
Bohuslånssilden paa Jyllandsbanken i september —december, 
Shetlandssilden paa Nordsjøflakene nær Shetland i august—september, 
Vaarsild og storsild langs vore vestlige (og sydlige) kyster i januar 
—mars og 
Trondhjemsfjordsilden nær Værran 1 Beitstadfjorden i mars—mai. 
Ved undersøgelserne er der kun kastet streiflys hist og her over de 
fleste af disse stammer og deres forekomst. Egentlig er det mest livs- 
forholdene hos vor egen vaarsild og storsild, der nærmere belyses, 
samtidig som der er givet et lidet fingerpeg med hensyn paa forholdet 
mellem disse og Shetlandssilden. 
Som et interessant træk fra undersøgelserne vil jeg her nævne noget 
om Trondhjemsfjordsilden. Alt naar den er 12 cm. (4—5 Tommer) 
lang) blir den gydefærdig; men det meste af silden fra Værran, som jeg 
har undersøgt, var større, 1 regelen omtrent 22 cm. (8 tommer) lange 
individer. Nat til 31te september blev der mellem Tautra og Leksviken 
i Trondhjemsfjorden fanget en del sild (fiskerne kaldte den ,fedsild*). 
Dette var mest individer, der tilhørte Værransildens stamme. Trods sin 
