VII. Fisket vedkommende. 
a. Fiskets $an$. 
At fiskeimdsiget har foregaaet meget tidlig kan med sikkerhed sluttes 
af de første fiskeforsøgs resultat. Først i januar gav en linetrækning 
for Sørvaagen 200 skrei og omkring midten af maaneden gjordes ganske 
pen fangst paa liner overalt i Vestlofoten, ligesom fisk formerkedes helt 
østover til Kabelvaageggen. Anledning til at nyttiggjøre denne fiskefore- 
komst blev der imidlertid omtrent ikke hverken 1 januar eller februar, 
eftersom redskabstrækning kun med meget lange mellemrum lod sig foretage 
formedelst det vedholdende uveir, som rasede. Paa de faa sjøveirsdage, 
der faldt i denne tid, viste sig for Vestlofotværene og Henningsvær at 
være fisk tilstede, men fangsten var jo for en stor del ødelagt paa de 
længe overstaaede redskaber. 
Da veirforholdene ved februar maaneds udgang bedredes saa meget, 
at regelmæssig sjødrift kunde foregaa, var fisken forsvundet fra Østlofot- 
havet, hvor den senere heller ikke blev at faa paa noget redskab. I 
Vestlofoten derimod var udsigterne fremdeles gode og fisket tog sig jevnt 
op fra Mortsund og vestover. I Stamsunds distrikt foregik da nær land 
ogsaa nogle dages godt fiske, og det saa ud til, at fisken var seget op 
paa Gimsøstrømmen; ved Valbergsøerne fik man nemlig optil 250 paa 
smaagarn. Dette fiske aftog dog meget snart og senere blev det aldeles 
misligt saavel for Stamsund som paa Urehavet, hvor fisketyngden først 
paa vinteren var betydelig. 
Fra midten af mars kom fisken meget nær land vestover fra Bal- 
stad. Den seg saaledes i større mængder op paa Napstrømmen og Is- 
lændingen ved Sund. Særlig paa sidstnævnte sted gjordes rig fangst paa 
alle redskaber ligetil henimod midten af april. 
For opsynsdistrikterne fra og med Balstad til og med Sørvaagen 
blev udbyttet meget godt for linefiskerne. Garnfiskerne var ogsaa gjen- 
nemgaaende heldige i Sunds og Reines distrikter, men forøvrigt stod 
