1:15) RE 
silden paa den maade. Priserne var i begyndelsen ca. m. 33, senere 
faldt de ned til m. 28—26. 
Det første, man i Hamburg og omegn begyndte at nedlægge rus- 
siske sardiner, skar de silden selv, de vilde ikke kjøbe skaaren, færdig 
vare; nu hører det til sjeldenhederne, at nogen skjærer selv. Kousumen 
af rollmops og andre nedlægningsmaader i surt har udviklet sig saa be- 
tydelig, at fabrikerne, trods de stadig udvides og nye kommer til, har 
meget vanskelig for at dække konsumen. Hertil benyttes ogsaa meget 
fersk sild; naar den er billig, har man mindre brug for den salte. Eks- 
porten i ,Entgråtet* bør kunne udvikles, og hertil kan man benytte den 
simpleste vaarsild. 
Hvad slosilden angaar, da er man ikke nøieseende nok med hensyn 
til sorteringen; det er ikke nok, at stykketallet stemmer, silden skal til- 
lige være af ensartet størrelse, og al langstrakt, smal sild udkastet for 
at kunne opnaa høieste priser, pakningen er heller ikke stram nok i mange 
tilfælder. Det kan til nød gaa an med den første slosild at paapakke 
her; ny vare bringer som regel høiere pris, men det lønner sig ikke i 
længden. Der var flere partier ivinter, som blev paapakket 10 til 15 pet. 
i frihavnen. For det første koster dette arbeide betydelig mere her end 
hjemme, dernæst betaler man 10 til 15 pct. høiere fragt samt taber vær- 
dien paa udpakningstønderne. 
Slosildfisket begyndte meget sent og kvaliteten var mindre tilfreds- 
stillende. Den størrelse, som her har mest interesse, er 350—400, naar 
denne ikke kan faaes, nøier røgerne sig med 400—450, men det merkes 
straks, at konsumen er mindre. Den store import af fersksild har ogsaa 
skadet omsætningen af rundsaltet slosild til røgning ganske betydelig, 
særlig i Hamburg Altona, det meste gaar til røgerierne i indlandet. Har 
vi imidlertid god vare, vel sorteret og stramt pakket, kan man paaregne 
større interesse for slosilden, end tilfældet har været ivinter. : 
Nordsjøsilden havde i forløbne aar meget liden interesse; jeg 
paapegte 1 min beretning ifjor, at det ikke gik med at nippe silden, 
pakke og merke den som fedsild, men først da man ihøst stod fast, pri- 
serne kom ned i 7—8 kr. tønden, saa jeg af aviserne, at der for alvor 
blev tale om, at noget maatte gjøres, skulde drivgarnsfisket kunne blive 
lønnende og udviklingsdygtig. Jeg har skrevet og talt i mange aar herom; 
vi ser, hvad de andre nationer fisker, i 1907 var fangsten af drivgarn- 
sild ialt ca. 2750000 eksportpakkede tønder. Heraf havde vi ca. 80 000 
fiskepakkede tønder, der var vanskelige at anbringe paa markedet, trods 
det, at denne sildesort udgjør ca. %/4 af al den sild, der konsumeres. Grun- 
den til, at Nordsjø-silden ikke har arbeidet sig ind paa de kontinentale 
markeder er ene og alene den, at vi ikke behandler den saadan, som 
konsumenten fordrer denne vare. 
