SP == 
gjennemkjøles. Kveiten er en meget taknemmelig fisk at konservere og 
holder sig meget længe; jeg har seet kveite, der er 14 dage og mere 
gammel 1 is, komme paa markedet som prima vare, mens kveite, der 
først er kommet i is to, tre dage efter den er fanget, og saa sendt med 
første baad, er alt andet end prima, og priserne har været derefter. 20 
til 30 øres prisforskjel paa grund af kvaliteten er mange penge paa et 
kilo fisk, dette forekommer meget ofte. 
Ved baadfiske, hvor man kommer ind med fangsten kun nogle timer 
gammel, kan man ogsaa udvise forsigtighed ved at beskytte fisken mod 
sol, vind, regn, stød og slag. 
For kveitens vedkommende er det den rigtig store og ganske smaa 
under 5 kilo, der opnaar den laveste pris, den har imidlertid arbeidet 
sig meget godt ind paa Hamburgs marked, priserne varierer selvfølgelig 
efter aarstiden og tilførselens størrelse, men paa grund af sin kvalitet 
opnaar den ikke den gjennemsnitspris, som den med rette tilkommer. 
Det samme kan man ogsaa sige gjælder for hysens og flyndrens 
vedkommende. Eksporten af aal gaar fremover, men kan endnu udvikles 
ganske betydelig; de opnaaede priser maa ogsaa siges at være meget 
tilfredsstillende, de varierer mellem 40 og 60 pf. pr. Æ, og enkelte gange 
lige op til 70 pf. 
Der er ved denne eksport et par ting, der bør paapeges, nemlig 
størrelsen, aal under '/» % bør enten udsorteres og skibes for sig, eller 
helst ikke medtages; er den blandet med denne smaa-aal, gjør dette større 
prisforskjel end selv om den var indkjøbt usorteret og derefter udsorteret 
som værdiløs hjemme. 
Til forsendelsen af aal benytter ogsaa flere afladere for store kasser, 
fisken kan da ikke komme frem som prima vare. 
I Stavanger er man begyndt med en størrelse, der har vist sig 
meget fordelagtig, aalen kommer pent frem og opnaar altid markedets 
høieste pris. 
Kassernes ydre maal er: Høide 37 cm., bredde 62 og længde 104. 
Disse kasser har indvendig 4 afdelinger, den øverste er størst og fyldes 
med is, i de andre fordeles aalen, og 60 kilo ansees for passende at 
pakke i hver kasse. Man maa sørge for, at saavel de indre, løse afde- 
linger som kassens bund er rigelig forsynet med huller, for at isvandet 
kan faa frit afløb, samt med nogle lister under bunden. 
Disse aalekasser er beregnet paa at gaa frem og tilbage mange 
gange, det lønner sig derfor, for at bevare laagene, at udstyre disse med 
zinkbeslag, et i hver ende. Det ene spigres fast paa kassens sider og 
laves saadan, at laaget passer nøiagtigt ind i, mens det andet kun fæstes 
med en spiger eller nogle paa hver side, saa at naar laaget skal tages 
af, er det kun at dreie dette beslag nedover, og laaget kan trækkes ud. 
52 
