67 



tager, at Menneskeracerne falde indenfor de Grænser, 

 som man ellers i Zoologien trækker for Artens Begræns- 

 ning, saaledes troer jeg ogsaa, at de forskjellige Luse- 

 former gjør det, og jeg mener, at der fra »Hovedlusene«, 

 som Grundracer, har udviklet sig en paralelløbende 

 Række af »Kroplus«, idet de forandrede Bundforhold, 

 som den beklædte Menneskekrop har afgivet for Lusen, 

 har frembragt eller udviklet en svagere, mere blødagtig 

 Form eller Race. Kort sagt, jeg antager, at Forskjellen 

 mellem de forskjellige Racer af »Hovedlus« og mellem 

 »Hovedlus« og »Kroplus« indbyrdes er ringere end den, 

 man ellers i Dyreriget antager at bestaae mellem nær- 

 staaende Arter. 



Efter saaledes at have givet en længere Fremstilling 

 af Pediculus humanus og dennes to Hovedracer, P. cor- 

 poris og P. vestimenti, kan jeg fatte mig kortere om 

 den tredie paa Mennesket levende Pediculus, den af Alt, 

 »De phthiriasi«, 1824. Diss., opstillede P. tabescentium. 



Afhandlingen hører til den sletteste Art af Disserta- 

 tioner, og den medfølgende Tavle (Kvart) viser heller 

 intet indtrængende Studium. Af Tavlens 5 Figurer frem- 

 stiller den anden og tredie Ped. capitis og Ped. vesti- 

 menti og den fjerde den nye Art, Ped. tabescentium; de 

 2 førstnævnte Figurer ere meget slette, og den sidste har 

 et kun meget lidet vindende Udseende. Hvis vi alene 

 holdt os til nævnte Afbildning, var der dog ikke noget 

 Spørgsmaal om, at den nye Form med det store, næsten 

 quadratiske, stærkt sondrede Thorax, med de tre Led i 

 Benet og med de fastvoxne Kløer var en udmærket ny 

 Art eller rettere Slægt, men vi tør trøstigt gaae ud fra, 

 at Afvigelserne fra de gamle Pediculi væsentlig skyldes 

 Kunstneren, Hr Wild, som har tegnet den for Forfatteren, 

 der iøvrigt hverken i Diagnosen eller den yderligere Be- 

 skrivelse tager Hensyn til disse Forskjelligheder. Dia- 

 gnosen lyder saaledes, 1. c. p. 7 : »Ped. tabescentium, 



