77 



i visse Maader falde naturligt at betragte de to Halvdele 

 som Lemmer horende til samme Par Munddele, og lade 

 Blodstrømmen passere mellem dem, om det end i andre 

 Henseender vilde være urimeligt, at Mundlemmer kunde 

 rive sig løs fra deres Udspring, fra den Metamer, som 

 de høre til som Exponenter. Schiödtes Opfattelse slutter 

 sig nærmest til Burmeisters, idet han ogsaa lader Snabe- 

 len (hans Sugerør) bestaae af 2 lukkede Rør, om hvilke 

 det, 1. c p. 65, hedder: »Naar Modhagerne have taget 

 fat, udskydes det første Borstepar eller de omdannede 

 Mandibler, som i deres ydre Deel ere forbundne med en 

 Hinde til et lukket Rør; af dette udskydes atter det 

 andet Børstepar eller Maxilierne, der paa samme Maade 

 ere dannede som et Rør, der i Spidsen ender med fire 

 smaa Flige.« J*g har allerede i Begyndelsen af den 

 anatomiske Deel af denne lille Afhandling udtalt mig mod 

 Muligheden af en saadan Rørdannelse, og skal derfor 

 ikke gjentage det her. løvrigt har baade Burmeister 

 (i Linn. entomol.) og Schiödte givet en Afbildning af 

 Lusenes Munddele, men medens Burmeisters maa be 

 tragtes som et betydeligt Fremskridt og som en god, 

 omend langtfra tilfredsstillende Fremstilling, er Schiödtes 

 aldeles forfejlet. 



Erichson Simon staaer med Hensyn til Snabelen paa 

 Swammerdamms ^amle Standpunkt eller glemme den 

 næsten af Kjærlighed til de af dem opstillede falske, 

 ydre Kindbakker og fireleddede Palper. Landois, som 

 dog allerede i Zeitschr. f. wiss. Zool. XIV forkaster 

 Palperne og i samme Tidsskrift XV. B. tillige Kind- 

 bakkerne, omtaler ogsaa kun meget lidt Snabelen, saa 

 vi kunne lade disse Forfattere her ude af Omtale. 



Vi ville nu see, hvilken Indflydelse den af mig her 

 forfægtede Opfattelse af Lusenes Mundbygning maa faae 

 paa disse Dyrs systematiske Stilling. 



Efterat den af Latreille saa uheldigt dannede Orden, 



