106 



saa at der endnu sad længere og kortere Rester tilbage. 

 Endvidere havde Larve-Kolonierne siddet meget spredte 

 og derfor langtfra foraarsaget den Skade, man ellers 

 kunde have forventet. I Hegnene fandtes Kolonierne 

 kun paa Læsiden, i Bevoxningerne oftest mod Sydøst, 

 Øst og Nord, kun langs Veje og Brandlinjer mod Syd, og 

 i Toppen af Træerne ere de kun undtagelsesvis optraadte. 

 I Markhegn bemærkedes de slet ikke. Til Ødelæggelse 

 af de i Kokon'erne hvilende Larver have Musene (efter 

 Gnavet paa Kokon'erne at domme uden Tvivl Spids- 

 musene) væsentlig bidraget; den største Del af de i 

 Jordbunden fundne Kokoner vare bidte op af Musene, 

 der behændigt have forstaaet at trække den tykke Larve 

 ud ad en lille Aabning. Ogsaa Snyltehvepsene have 

 fortæret en betydelig Del af Larverne, og selve Æggene 

 have i vid Udstrækning været beboede at en ganske lille. 

 Snyltehvepses Larver. Det kan derfor vistnok anses for 

 sandsynligt, at Hvepsens Formering, hvis der ikke ind- 

 træffer særlig varme og tørre Somre, foreløbig vil holdes 

 saa stærkt tilbage, at Insektet vil være let at bekjæmpe. 

 Naar Larvernes Opsøgning og Ødelæggelse drives med 

 Kraft, maa det kunne lykkes at undertrykke de paabe- 

 gyndte Angreb og derved tillige at forebygge den videre 

 Fremtrængen mod Nord, hvor Forholdene vistnok stille 

 sig gunstigere for denne Lophyrus. — Da man overalt. 

 hvor Insektet har vist sig, nu er nøje kjendt med dets 

 Levevis, med Udseendet af Hvepsen, dens Larve, Kokoner 

 o. s. v., og af Gnavet paa Planterne, og da man har 

 omfattet Sagen med megen Interesse, tør man ogsaa 

 forvente, at der nu overalt vil blive taget de ønskelige 

 Forholdsregler. 



