121 



Brystben, findes 7 Par Gangvorter under Bagkroppen 

 og 1 Par ved Bagkropsspidsen, hvilken sidste de til 

 yderligere Støtte kunne sno omkring den Naal, de sidde 

 paa (se Fig. 1 L). Endvidere ere de aldrig behaarede, 

 og da deres Hud er tynd, ere de meget ømfindtlige for 

 Kulden, som let dræber dem ; de trives derfor bedst i 

 varme og torre Sommere. Synderligt livlige ere de ikke, 

 men, naar de forstyrres, slaa de raskt i Vejret med 

 Hoved og Hale og lade sig ogsaa falde. Den grønne 

 Farve, som er mere eller mindre fremherskende, hid- 

 rører alene fra Tarmkanalens grønne Indhold, der skin- 

 ner igjennem, medens de øvrige Farvetegninger skyldes 

 mørke Striber eller Pletter i selve Overhuden, samt de, 

 for det blotte Øje næppe synlige, Torne, der ere stil- 

 lede i talrige Tværrækker over hele Kroppens Rygside. 

 Efter det sidste Hudskifte træder Larven frem i en 

 ukjendelig Skikkelse: den er helt bleg med i det højeste 

 svage Pletter eller Striber og lyst Hoved; umiddelbart 

 derefter indspinder den sig. 



Kokon'en (Fig. 1 K) er af en læderagtig Beskaffen- 

 hed, af Form cylindrisk med afrundede Ender; den fin- 

 des snart paa Planterne, snart i Naale- eller Mosdækket 

 under disse, men aldrig i selve Jorden. Larverne af 

 Foraarsgenerationen indspinde sig sædvanlig paa Naalene 

 eller Skuddet, hvor de have ædt, Efteraarsgenerationens 

 gaa altid ned fra Planterne, for at tilbringe Vinteren i 

 Kokon'erne i Skovbunden ; medens hine gjennemgaa 

 hele Forvandlingen til Hvepse i Løbet af et Par Uger, 

 forvandle de sidste sig først det følgende Aar, en Uges- 

 tid før Hvepsene komme frem. For at kunne forlade 

 Kokon'en, maa Hvepsene klippe Spidsen op som et 

 rundt Laag, der oftest bliver hængende fast ved den 

 ene Side (Fig. 4 K). 



Hvepsenes Flyvetid varer kun faa Dage, dog kan 

 ugunstigt Vejr forhale Parringen og Æglægningen i læn- 



