122 



gere Tid. Udviklingen i Aarets Løb er forskjellig hos 

 de enkelte Arter og kan vexle efter Vejrforholdene i 

 det enkelte Aar. De fleste Arter have som Regel to 

 Generationer om Aaret, en Foraars- og en Efteraars- 

 Generation, hvoraf den sidste altid er den talrigste og 

 den første ofte helt udebliver, saaledes som Tilfældet 

 hidtil har været med L. pini i Jylland. En særlig Und- 

 tagelse danner L. rufus, dels ved bestandig kun at 

 have 1 Generation, dels ved at have en mærkelig sen 

 Flyvetid, Oktober Maaned; det bliver derfor hos denne 

 Art Æggene (ikke de indspundne Larver), der overvintre, 

 fæstede paa Naalene, indtil Juni Maaned det følgende 

 Aar. Dens Larver æde da i Juni og Juli og hvile ind- 

 spundne i August og September. Hos de øvrige Arter 

 er Reglen den, at Larverne æde i Maj og Juni, og i 

 August og September; Hviletiden altsaa i Juli og Ok- 

 tober til April det følgende Aar; Afvigelser heri indtræde 

 dog ofte, enten ved usædvanlige Vejrforhold, eller idet 

 den første Generation udebliver, og den anden da falder 

 tidligere end sædvanlig. 



Larvens Exkrementer (Fig. 1 E) yde et godt og 

 sikkert Kjendemiddel; de enkelte Tverstykker, hvoraf 

 de ere sammensatte, ere forskudte ved at passere Tarm- 

 kanalen, og derfra hidrører den ejendommelige, skævt- 

 firkantede Form. 



Blandt de Snyltehvepse, der efterstræbe Larverne, 

 er en større Art, som anbringer sine Æg paa de ædende 

 Larver; Ægget udklækkes dog først, efterat Larven har 

 spundet sin Kokon, og den fortæres da af Snyltelarven, 

 hvis Hveps forlader Kokon'en gjennem en rund Aabning 

 tæt ved Spidsen (Fig. 2 K). Adskillige smaa Snylte- 

 hvepse (Metalhvepse) lægge Æg i de paa Naalene fæstede 

 Kokon'er (der huse hver indtil 30 Stk. af dem), medens 

 Spidsmusene bide de i Jordskorpen hvilende Kokon'er 

 op, for at fortære Larven. Endelig forsynes Lophyrus- 



