165 



kun forekomme i ældre Boer. Hunner eller Dronninger 

 og Hanner saaes der heller ikke Spor til ; men for Han- 

 nerne var det ialtfald ikke Aarstiden, da Parringen maa 

 antages at foregaae i Mai Maaned. 



Af Vandremyrer har jeg ved Las Trinchéras i De- 

 cember truffet paa et Par Arter. Den første var for- 

 holdsviis lille, heelt sort af Farve, med korte Kind- 

 bakker, uden Soldater. Jeg saae et Tog af Arbeidere 

 ile i en tæt sluttet Række, 1 — 2 Mand høi. tværs over 

 en Skovsti. Da jeg vilde tage et Par af dem, afbrødes 

 Strømmen, idet de færreste fortsatte Løbet, medens Fler- 

 tallet vendte tilbage ad den Vei, hvorad de vare komne. 

 De fleste Myrer havde samme Størrelse, og kun faa 

 noget, omend tydeligt, mindre fandtes blandt dem. 



Den anden Art, Eciton hamatum. var betydeligt 

 større, af en rød Farve og med mange Soldater, hvis 

 enorme hvide Hoved og Bryststykke stærkt udmærkede 

 dem blandt Arbeidernes Mængde. Det var paa Lande- 

 veien til Valencia, at jeg traf denne Art; en Hovedstrøm 

 af Arbeidere. store og smaa, men kun 1—2 Mand høi, 

 ilede meget hurtigt fra Buskadset paa Bjergskraaningen 

 henimod Veiens buskklædte Affald til Bækken, medens 

 en meget svagere Strøm gik i den modsatte Retning. 

 I faa Alens Afstand fra den her nævnte smalle, dobbelte 

 Strøm af Myrer fandtes en anden, langt tykkere, dobbelt 

 Strøm ; Tykkelsen af sidstnævnte Strøm tiltog navnlig 

 paa sine Steder, hvor Myrerne ligesom toge Hvile, og 

 hvor Soldaterne spadserede henover de hvilende Skarer. 

 Da jeg tog nogle af Myrerne op, forstyrredes naturligviis 

 Myrernes Løb, men Strømmen fortsattes dog i begge 

 Retninger. Saavel de store, røde Arbeidere som navnlig 

 de hvidhovede Soldater bede om sig, alt hvad de kunde, 

 og Soldaterne bede fra sig med største Arrighed uden 

 Hensyn til egen Fare. En Soldat, som havde bidt min 

 Finger til Blods, og som jeg ved Løsrivningen rev den 



