213 



længere end det udenpaa Gjællen hængende Legeme, 

 dets yderste Ende ragede lidt ud af den afrevne Gjælles 

 Rodende, var altsaa trukket lidt ud af Amphipodens 

 Krop og udsendte ved Spidsen en lille Sidegreen, men 

 Hovedrøret var brækket af, saa der lader sig ikke sige 

 noget om dets virkelige Længde. Rørene ere forholds- 

 viis ret tykke (Diameteren vil gjennemsnitlig være 0,013 

 Mm.), med lidt Forskjel i Tykkelse paa forskjellige 

 Steder, men dette staaer aldeles ikke i Forhold til Af- 

 givelse af Sidegrene, der forøvrigt have samme Tykkelse, 

 eller til Afstand fra Udspringet, thi det godt 1 Mm. lange 

 Rør er endda fuldt saa tykt ved Enden som ved Roden. 

 Rørene have et ret anseligt Lumen og en forholdsviis 

 ikke tynd, ganske solid og stiv Væg, saa at de aldrig 

 falde sammen og for største Delen lade sig rense for 

 den dem omsluttende Gjællemasse; Lumen er fyldt med 

 et flint kornet, protoplasmaagtigt Stof; i høire Sides 

 Hovedrør og Sidegrene af det i Fig. 2 afbildede Rør- 

 system fandtes desuden en Art Streng, der syntes at 

 bestaae af langt fastere Plasma, og Strengen var snart 

 tyk, indtagende godt Halvdelen af Rørets indre Tver- 

 maal, snart langt tyndere. Paa ganske enkelte Steder 

 og særlig hvor der er stærk Forgrening antage Rørene 

 en lysere eller undertiden mørk og meget intensiv 

 bruunguul Farve, og denne breder sig tillige over et 

 lille Afsnit af Gjællens Væv; det synes som om man 

 her har at gjøre med en pathologisk Indvirkning paa 

 Gjællen. 



IV. Hannen. 



Hannerne sidde, som ovenfor nævnt, fæstede paa 

 Hunnerne i Nærheden af Kjonsaabningerne. Jeg har 

 undersøgt ialt 19 Hanner, der i ydre Bygning viste stor 



