233 
3. Andricus solitarius Fonsc. 
Gallen, der kun findes paa lave forkreblede Egebuske, er 
8—10 mm. lang og tenformet. Naar den er ung, er dens 
Farve grøn, senere bliver den brun. Hvepsen forlader den 
i September eller Oktober. 
Denne Art horer til de faa Egegalhvepse, der ikke har 
Generationsveksel. 
Jeg har fundet den almindelig i Nordsjælland. 
4. Spathegaster Taschenbergii Schlechtd. 
Denne Årt udgør den sexuelle Generation af den al- 
mindeligste Egegalhveps, Dryophanta scutellaris Htg. 
Gallen er blaa eller violet, 2—4 mm. lang, og sidder 
paa Knopperne af gamle Egestammer ofte i Antal af over 
hundrede paa en enkelt Stamme. Hvepsene fremkommer i 
Mai og lægger Æg paa Egebladene. 
Der er den Ejendommelighed hos denne Art baade i 
den sexuelle og agame Generation, at den pludselig forsvinder 
fra en Egn. I Aaret 1898 fandtes de i saa uhyre Antal i 
Omegnen af Frederiksborg, at der paa de mindre Ege neppe 
var et Blad, der ikke var besat med dens Galler. Næste 
Aar vilde jeg forsyne mig med nogle Galler til Klæknings- 
forsøg; men trods ihærdig Eftersøgen lykkedes det mig 
kun at finde to eller tre Galler. 
Ganske det modsatte Tilfælde har jeg set hos Arten 
Neuroterus lenticularis Ol. — Spathegaster baccarum LL. Medens 
den, saalenge jeg havde samlet i Frederiksborg Omegn, 
ingenlunde herte til de mere almindelige Arter, — ja, den 
kønnede Form var mig endog helt ukendt, — optraadte 
den pludselig i 1900 i saadanne Masser, at den næsten 
skjulte Overfladen af Egebladene. 
16 
