394 
kunne stryge 2det Par Beens Laar langsmed det nederste 
Parti af Cephalothorax. Jeg er endogsaa tilbejelig til at 
antage, at hvis de virkeligt paa denne Maade frembringe en 
Lyd, da vil denne vere for svag til at kunne opfattes af et 
menneskeligt Ore. Om den omtalte Liste paa 2det Par 
Laar ogsaa virkeligt benyttes af Dyret til at frembringe 
Lyd med, vil man imidlertid kunne afgjere ved en opmerk- 
som lagttagelse af Hannen, naar den gjør Tilnermelse til 
Hunnen. 
De, der have hørt afdøde Professor Schiedtes Foreles- 
ninger, have neppe glemt, at han fortalte, at Edderkopper 
kunne passere fra et fast Sted til et andet ved at danne 
en lille Boldt af en Traad, som de saa lade et Vindpust føre 
afsted, idet Traaden spindes længere. Først iaar har jeg 
ved velvillig Meddelelse af Hr. Overlærer Mortensen i Silke- 
borg faaet at vide, at lagttagelsen heraf er gjort af nu- 
værende Museumsforstander Tréstrup i Herning, da han 
som Dreng vogtede Faar i Heden ved sin Faders Gaard i 
Timring Sogn. Han undrede sig over, hvorledes nogle 
»Korsedderkopper« (jeg maa antage, at det har været Ep. 
cornuta) kunde bære sig ad med at faa spundet deres Væv 
mellem Vidiebuskene over »Ahle«-Bækken, der her er et Par 
Alen bred. Naar han om Morgenen kom til dette Sted, rev 
han Vævene itu for at se, hvorledes Dyrene bare sig ad med 
at komme over Vandet. Længe mislykkedes det for ham, 
da Edderkopperne ventede til Natten for at spinde. Tilslut 
lykkedes det ham dog. Fortællingen derom vil jeg give 
med hans egne Ord i et Brev, som han har været saa vel- 
villig at skrive til mig derom: »Endelig en Dag — en Efter- 
middag — saa jeg en af Edderkopperne, som løb fra Gren 
til Gren, som om den havde vigtige Ting isinde, og jeg gav 
nøje Agt paa den. Den gik saa op paa den øverste Ende 
af en Gren og vendte Hovedet mod Vinden, hævede Bag- 
kroppen lidt i Vejret og begyndte at udtrække sin Traad, 
idet den tog Traaden med det bageste Par Ben, skiftevis 
med hvert af disse to Ben, tilnærmelsesvis ligesom et Men- 
