112 — . 



vinila, neboť předvídati bylo lze, že bude housenkám i zvonku 

 pod hustým pokrovem bylinným postrádati slunce, světla i svě- 

 žího vzduchu, těchto nezbytných podmínek zdárného vývoje a 

 mimo to, že po každém dešti dlouho trvající vlhkost zakrytého 

 místa jim neméně bude na závadu. Jak snadno bylo by pěstiteli 

 čeliti všem těmto rušivým vlivům, kdyby měl k disposici za- 

 hrádku, v níž by chov na živé bylině bezpečně předsevzíti mohl. 



Ostatně nejen při chovu Cuc. campanulae druhdy i při Cuc. 

 lactucae zakusiti jest nám podobných a všelikých jiných vrtochů 

 rozmarné housenky. Přihodí se někdy, buď že vzdorovitě od- 

 mítá každou jinou, třeba jejímu druhu vlastní živnou bylinu a 

 raději hlady by zhynula, když jí nemůžeme předložiti právě ten 

 druh byliny, na kterém jsme ji našly; anebo že se nemá k za- 

 kuklení v těsně uzavřené a temné krabici a v ní do úpadu by 

 se spíše uběhala, kdybychom se nad ní neustrnuli a nedali ji do 

 světlé a vzdušné nádoby, v níž jsme ji chovali a ve které 

 po té bez průtahu se uchýlí k zakuklení do země. Patrně řadí 

 se C. lactucae k těm housenkám, jež milují přímý a plný po- 

 žitek světla, ale v smutném zášeří a tmě zakrní a žalostně hynou, 

 tak jako naopak jiné světla se straní, příkladně mnohé housenky 

 noctuí v temných úkrytech žijící, aneb aspoň v rozptýleném 

 světle se zálibou se zdržující. I v tom případu mnoho s nimi 

 nesvedeme, když nasbírané menší přeneseme na jiné nám bližší 

 místo a na stejnou živnou jejich bylinu je dáme, abychom takto 

 si uspořili práci krmením doma. Jdeme li si pak pro vyrostlé, 

 s málokterou se opět shledáme, ač přesvědčeni jsme, že ještě 

 nedospěly k zakuklení. Již ta zkušenost, které nabudeme při pře- 

 nášení jich na novou bylinu, že opětovně z této na zemi padají 

 a po té ruče do klusu se dávají, utvrzuje nás v domněnce, že 

 z našeho místa často utekou, tak jakoby tušily, že přenášení jich 

 nekonáme v úmyslu přátelském. 



I pokus osaditi, aby zdomácněla tato zpupná Cucullie 

 v Hodkovičkách nadobro selhal. Dal jsem totiž více malých 

 housenek v Zátiší na slunnou stráň, nyní višněmi vysázenou, 

 avšak při pozdějších návštěvách jsem se s nimi více neshledal 

 tím méně ovšem s jejich zplozenci; bez pochyby, že se jim ani 

 změna místa, ani živné nové byliny nezamlouvaly, ježto byly 

 z Janských Lázní — kde žily na vésence — přeneseny na lo- 

 ciku prutnatou (Lactuca viminea), jedovatou a hojnou to bylinu 

 na vyprahlých stráních v okolí Prahy rostoucí. 



