19 



Co vše hladovící housence jde k duhu. 



Piše stav. lada J. Srdínko. 



Všechny housenky naš i ch Macrolepidopter jsou svou 

 přirozeností jako bejložravci (Phytophagae) známy. Ze však není 

 pravidla bez výminky a chutě jedinců nezřídka značnou měrou 

 se rozcházejí, najdeme i mezi nimi dosti četných výjimek. 



Již ta věc, že nemálo lysých housenek, svléknuvši se, svou 

 vlastní pokožku chutě požívá, třeba že na své oblíbené výživné 

 bylině přímo seděly, patrně tomu nasvědčuje, že občas i živo- 

 čišnou krmí nezhrdnou. Ostatně nebude asi mnoho těch pěsti- 

 telů, kteří by z vlastní zkušenosti nebyli se k svému zármutku 

 již přesvědčili, jací nebezpeční kaniba'ové jsou i mezi jejich 

 svěřenci. Kdysi v květnu, nebo spíše v červnu měl sběratel 

 zvlášť šřastný den a bohatou žeň ; hojně ulovených housenek 

 pilně ukládal do dosti prostorné krabice, do níž, aby nehlado- 

 věly, jak se sluší a patří i krmné jejich rostliny ukládal. Ale 

 běda! Přišed domů málo s kterou z nich — celou a zdravou — 

 se opět shledal. Nalézali se mezi četnou a pestrou kořistí vra- 

 hové nejhoršího zrna, zkušenějšímu sběrateli asi dobře známí 

 masožrouti: Scop. satellicia, Calym.-trapecina, Tainpulverulenta 

 (cruda), Xyl. ornitopus (risalita), Asph. ridens a třeba i jiní, kteří 

 byť i o svou rostlinnou potravu neměli nouzi, přes to prese vše 

 zděděnou svoji krvelačnost nedovedli zapříti a jak vidno, plně 

 uživše vhodné příležitosti, se zálibou mezi svými zajatými sou- 

 druhy bez rozdílu druhu, ba i velikosti zle řádili. 



Avšak nejen tímto, ještě i jiným opravdu názorným způ- 

 sobem mohl ten sběratel, který je milovníkem setřásání housenek 

 s keřů, stromků a převislých větví do deštníků, seznámiti se 

 blíže s takovouto čeládkou a její nekalým řemeslem; mohl totiž 

 udiven spatřiti, jak zejména zlověstná S. satellicia a C. trapezina 

 sotva že do jeho deštníku dopadla, strachem ruče do klusu se 

 dala, ale pojednou se zastavila u nějaké váhavé, menší pidalky, 

 která jí právě v ústrely přišla a zapomenuvši zcela svého bez- 

 děčného pádu do deštníku, — již se do ubohé zakousla a bez 

 okolků chutě ji požívati se jala. 



Samozřejmo, že to jsou své přírodě věrní — rození 

 kanibalové, s nimiž počátečník obyčejně právě řečenými způsoby, 

 bez velkého asi potěšení, se seznámí, jež však již cvičené oko 

 pozorného entomologa takřka na prvý pohled rozpoznati dovede, 



Z* 



