množuje i Cuc. lychnitis a to ještě způsobem jí vlastním. Byť 

 by i v četné společnosti svých rodových družek nikterak úkladnou, 

 nýbrž spíše naprosto mírumilovnou se osvědčovala a po právu 

 za takovou platila, s'ává se druhdy přece ukrutnicí, požívajíc 

 živé larvy broučka d i vi znáčků (Cionus hostulans), s nimiž 

 pospolitě na divizně knotovkovité (\'erbascum lychnitis) ji nalé- 

 záme. Na omluvu její budiž však poznamenáno, že masožravost 

 ta -- jak se podobá — jen ve vězení a tu ještě hlado- 

 věním vyvolána bývá, že tudíž — abychom spravedlivě usuzo- 

 vali — ne housenku lychnitis, ale vlastně jejího věznitele za 

 provinění její zodpovědným činiti musíme, a tím odůvodněnější 

 stává se posudek náš přihlížíme-li k známé vlastnosti některých 

 Cucullií, zejména na diviznách žijících, že po posledním svléknutí 

 ku podivu rychle dorůstají a v prodlení několika málo dnů k za- 

 kuklení dospívají. Za těchto okolností zcela přirozeno, když je 

 spati^ujeme takměř bez ustání se živící, aby co nejdříve zásobily 

 se pro dlouhou dobu vývojovou v kukle potřebnou zásobou 

 tuků. 



Píijde-li po více hodin hladovící housence lychnitis na- 

 hnědle žlutá a po mastnotě lesklá larva brouci v ústrety — ký 

 div, že se bez rozpaku z hladu do larvy dá, jak ve dvou pří- 

 padech pozorovati příležitost se nám naskytla. Avšak u CucuUie 

 té neočekávaný zjev mimo hladem ještě jinou příčinou objasniti 

 hodláme. 



Zmíněné larvy brouci nalézáme na kvetoucích, klasovitých 

 hroznech divizny a ježto jsou lepkavého těla dojista že na něm 

 ulpí pyl z prášníků a že proto snadno svedena býti může hla- 

 dová housenka dopustiti se vraždy na opy lene larvě. A i ta 

 okolnost zdá se podepírati naši domněnku, že — jak povědomo 

 — síla zraku housenčího jest jen nepatrná, za to však mimo 

 čich nad ostatní čidla hlavně chuť je vyvinuta; a oba tyto smysly 

 jsou to, jimiž při shánění po výživné bylině housenka se řídí. 

 Ne jinak než tímto způsobem vysvětlujeme si oprávněnost vý- 

 roku díme-li: »housenky jsou dobrými botaniky*. 



Máme za to, že neodbočujeme od pravdy, vyhradíme-li 

 mezi našemi Macrolepidoptery čeledi piďalek čestné místo; aspoň 

 nenaskytla se nám dosud příležitost — vyjímajíc jedinou Cro- 

 callis elingvarii L. — jejich housenky z krvelačnosti usvědčiti. 



Za to v té příčině nepěknou pověst mají především hou- 

 senky můří a mezi těmi dlužno z rozsáhlého rodu Agrotid na 



