: 97 



na výsluní, nejlépe na jižních úklonech. Je tudíž Ag. candelisequa 

 po přednosti můrou teplomilnou, aspoň pokud jde o její stadia 

 larvová. 



Na více méně holých i skalnatých místech, na nichž jen 

 tu a tam v štěrbinách a úžlabinkách něco prsti časem se našlo 

 a kde živná její bylina — třeba nuzně — se uchytiti mohla, 

 též lze — dle ožerků — často dosti namáhavě housenku hle- 

 dati. Tato žije skrytě; přispůsobujíc se místním poměrům, od- 

 počívá pod bylinou buď přímo na povrchu půdy, kryta jsouc 

 pouze nejspodnějšími, k zemi přilehlými listy, aneb, není-li 

 těchto a je-li půda u byliny kyprá, zalézá mělko do země, a 

 není-li tu konečně ani sypké země, schová se do lišejníků, mechů, 

 suchých listů a t. p. při samé bylině. I v štěrbině skalní na- 

 jdeme ji druhdy v pravdě vtěsnanou a tu teprv poznáváme ná- 

 ležitě její teplamilovnost, když paprsky červnového slunce do 

 zaschlé téměř stráně (skály) kolmo dopadají a kámen do horka 

 rozpalují. Přes tuto její teplamilovnost by asi sotva — živá a 

 zdravá — letošní parna přežila, kdyby i na krmivu jí nescházelo. 



Při té příležitosti budiž nám dovoleno pozastaviti se u le- 

 tošního nebývalého vedra a sucha; mocný byl jejich vliv na 

 vývoj a vůbec všecek život hmyzu a rozdílně jevily se důsledky 

 toho ve světě motýlím : po přednosti dle toho, v jakém stupni 

 vývojovém bylo jim neblahou dobu prožívati a neméně i na 

 jakém stanovišti domovina jejich byla. 



Nelze s určitostí za to míti, že na vývoj motýlí ve va- 

 jíčku a v kukle letní tato pohoda vesměs rušivě a zhoubně 

 působila; jak známo teplota rozvoj urychluje a převážnou vět- 

 šinou nejsou — na štěstí — kukly tak choulostivý pro sucho, 

 když bychom i přezírali, že vydatnými rosnými a někdy mlho- 

 vými srážkami pro mnohé druhy s dostatek je postaráno o ne- 

 zbytnou pro rozvoj v kukle vláhu. 



Jinak ovšem — a mnohem hůře — vedlo se druhům, jež ve 

 tvaru housenčím té doby se vyvinovaly; pro mnohé z nich 

 byla to nesporně doba krušného strádání, jak výmluvně dokazují 

 dotyčná imagina svojí nepatrnou velikostí při srovnávání jich 

 s normálně vzrostlými. Pravé trpaslíky možno bylo spatřiti mezi 

 Lyc. bellargus, Col. hyale, u piďalek: S. ericetaria, A. gilvaria 

 a j. A není nejmenší pochyby, že pro mnohé druhy byla ne- 

 slýchaná vedra a sucho přímo osudnými, po výtce těm, které 

 si libují jako h. na slunných úbočích, (suchoparech); těm bylo 



