li;^ 



Prohlédněme ještě puparium zdola (obr. 2c, 2e). Tak as 

 v místech pod růžky dýchacími vyniká proláklinka ústní jako 

 podlouhle černá ellipsa. Při náležitém zvětšení objeví se oba 

 její chitinové pysky ozubené (2/), Podobné zařízení, ale 

 měkké, mají larvy rodu Sepedon a Helomyza. Dole pod 

 rourkou stigmat viděti zřetelný hrbolek anální barvy černohnědé, 

 tvaru elliptického, ale proximalně zašpičatělý {2e). 



Při kuklení prohlubinka ústní bývá pravidlem zatažená, leč 

 známe případy, kdy zůstala vychlípená (obr. 2d) a také ztvrdla. 



4. Eristalis tenax L. Dlouhá, válcovitá kukla je všeobecně 

 známa. Proto připojujeme jen několik znaků, o nichž se posud 

 nikdo nezmínil. Za dýchacími růžky na hřbetě je bledé políčko, 

 za tím následuje široký tmavší hřbetní pruh, jenž je při krajích 

 nejtmavší, jakoby ovroubený, uprostřed poněkud smytý. Pod 

 pleurami po boku táhne se po řadě tmavších skvrn, které jsou 

 rozmyté, ale přece netvoří souvislého pruhu. Hrbolky, na nichž 

 sedí dýchací růžky, jsou leskle černé, prothorakální stigmata (pů- 

 vodně larví) mají patu také černou, sama jsou žlutohnědá. Dý- 

 chací růžky vybíhají skoro z počátku šikmo uťaté přední části 

 těla, kdežto prothorakální stigmata larví přisedají na konci jejím. 

 Dýchací růžky zahýbají se v tupém úhlu. Základní jejich část je 

 skoro hladká, kdežto zahnutý delší díl zdobí pravidiem as 9 

 příčních kroužků, které jsou štětinkami posety. Na délku měří 

 asi polovinu vzdálenosti mezi nimi a larvími stigmaty prothora- 

 kálníml. Tato jsou srpovitě vzhůru zahnuta, co do délky pak 

 kratší než základní díl dýchacích růžků. Délka larvy bez dýchací 

 roury měří 15 mm, šířka i výška 5 až b^l^ mm. 



5. Volucella inanis L. Kuklu Volucella bombylans 

 popsal již Zetterstedt, zda-li je popsána kukla inanis L., ne- 

 podařilo se nám z literatury zjisiiti. Za kukly srdečně děkujeme 

 p. MUDrn. Pečirkovi, vrch. štábnímu lékaři. 



12"5 mm dlouhé a 5 mm široké puparium napodobí pápí- 

 rovinu, z níž jsou buňky vosí stavěny. Má tuiéž barvu jako 

 buňky a na povrchu je drsné mikroskopickým detritem pokryté. 

 Tvrdá kutikula není články rozdělena zřetelně, jen asi 4 sotva 

 patrné švy a několik velmi mělkých zářezů značí rozčlenění na 

 dorsální straně. (Obr. 3.) V předu je puparium mírně šikmo 

 uťaté, ale nikoliv do té míry jako při kukle Eristalis 

 tenax, 



8 



