4S . . 



pičů obklíčily je už se všech stran. Někteří útočili ještě na 

 vchody, jiní odnášeli již kořist domů, skládali u svého obydlí 

 a chvatně se vraceli, aby znovu drancovali. Jiní pronásledovali 

 kolem hnízda rozptýlené fuscy, které tu a tam se zachráněným 

 zámotkem v čelistech na vrcholy vřesových stonkij prchali. Ně- 

 kolik lupičů vyčenichalo mezi tím málo kroků vzdálené hnízdo 

 nové; jako vyžli slídili po ukrytém vchodu. Sotva jsem nazvedl 

 vrstvu mechu a odkryl malé lože pup, vrhli se lupiči jako dravci 

 na ně, uchvátili a vlekli domů. 



Taktika všech lupičských mravenců bývá stejná : náhlým, 

 prudkým přepadem nepřítele polekati a bez krveprolití co nej- 

 více kukel nakrásti. Jen kdo se staví na odpor, zavěsiv se na 

 nohy nebo tykadla lupičova, bývá zabit. 



Jest zákonem přírody, že jakýkoli mravenec má se za člena 

 té osady, v níž spatřil světlo světa, t. j., v níž vyklouzl ze zá- 

 motku a se vybarvil. 



Ad b) Ke druhé skupině náleží zuřivý otrokář Polyergus 

 rufescens, jehož jedinou prací bývá podnikati loupežné výpravy 

 a se strojiti. Švýcarský myrmekolog Forel pozoroval 44 takové 

 výpravy, jež Polyergus jediné osady vykonal ve 33 dnech (od 

 29. června do 8. srpna 1873) a napočítal, že naloupil skoro 

 40.000 kukel, jichž menší část snědl a ostatek dal vychovati. 

 V příčině druhé činnosti praví Wasmann : Srpovitá kusadla, jež 

 ke stavbě jsou sice neschopna, ale v boji konají Polyergovi vý- 

 tečné služby, byla by dojista i dobrou zbraní loveckou. Nejednu 

 tučnou housenku, pavouka nebo brouka ukořistil by jimi, jsa 

 k tomu nejhbitějším běhounem národa mravenčího. Než nečiní 

 nic podobného, ponechávaje všechno pícování pomocníkům ; 

 o masitou stravu stará se jen potud, že naloupí větší počet 

 larev a kukel, než možno vychovati. Nejsou-li na loupežných 

 výpravách, jež obyčejně podnikají za odpoledních hodin nejpar- 

 nějších měsíců, neb neslídí-li v okolí po obydlí otroků, sedí páni 

 doma, oddávajíce se pohodlnému dolce far niente a dělajíce — 

 toilettu. 



Téměř vždy, kdykoli za vlažnějšího počasí otevru pozoro- 

 vací hnízdo, vidím, kterak nějaký Polyergus sedí ve vážné po- 

 sici, předek těla maje nazdvižený, zadní nohy rozkročeny, a čistí 

 hřebenitou ostruhou přední nohy tykadla a jezdí chodidlem po 

 ústech, jako by si přihlazoval vousy. Ještě čilejším bývá strojení 

 na pochodu; co chvíle zastaví se některý bojovník, dvěma no- 

 hami jedné strany přidrží se stébla a zadními tře o překot boky 



