. , 53 



libu ve sbírání motýlů. Tato záliba však vedla ho na pole tloristiky, jíž 

 hověl také, když jako 1 Slety jinoch meškal na cestách v Austrálii 

 a Číně. Doma však vrátil se opět ku prvotnímu studiu svému, zvlášta 

 když seznámil se s řadou vynikajících lepidopterologů, jmenovitě Stain- 

 tonem, s nímž byl v sousedství a blízkém přátelství až do jeho smrti. 

 Teprve ke konci let padesátých věnoval se studiu hmyzu síťokřídlého, 

 jehož předním znalcem se stal. Již před ním sice Brauer a Hagen po- 

 ukázali k tomu, že potřebí jest všímati si při definování druhů ještě 

 jiných znaků než barvy, ale teprve Mc Lachlan provedl důsledně sou- 

 stavu Trichopter na základě znaků strukturních najmě přívěsků ge- 

 nitalních. Mimo dlouhcu řadu kratších pojednání, z nichž mnoha psána 

 byla také francouzsky nebo přeložena do jiných jazyků (ku př. ruského), 

 nejdůležitější práce jeho jsou Monograph of theBritish Species 

 of Caddis-flies (Trans. Ent. Soc. Lond III. Ser., V.), Monograph 

 of the British Neuroptera-Planipennia (Trans. Ent. Soc. Lond. 

 1868), Monograph ofthe British Psocidae (Ent. Mon. Mag., 

 Vol. III.), Catalogue o f British Neuroptera (vyd. 1870 Ent. 

 Soc.) a vrchol jeho práce : M o n o g r a p h i c R e v i s i o n and S y n o p s i s 

 o f the T r i c h o p t e r a o f the E u r o p e a n Fauna. London-Berlin 

 1874 — 1880 a 1. Additional Supplement, jež zůstane navždy úhelným 

 kamenem pro studium palaearkických Trichopter. Mc Lachlan konal 

 sám mnohé cesty po Francii, Pyrenejích, Švýcarsku ještě v dobách, 

 kdy neb3'^lo tam nákladných hotelů v horách vším pohodlím pro turisty 

 opatřených. Zůstav neženatým věnoval se svým studiím bydle ve vlastní 

 kottaži v Levvishamu, předměstí londýnském, kde konány byly přátelské 

 schůzky. Od r. 1858. byl členem Ent. Soc. of London zastávav po- 

 stupem doby všecky možné funkce, mezi jiným předsedy r. 1885 

 a 1886; byl členem Linnean Society, Royal Soc, Zoological Soc. a celé 

 řady jiných, čestným členem mnohých společností anglických i na 

 pevnině. Třeba vnějškem svým nelákal k sobě, byl velmi dobrosrdečný 

 a nesmírně ochotný a dlouho bude v řadách neuroptologů postrádán. 



Drobnosti. 



o kobylkách se obecně věří, že vrzajíce v létě lákají tak sa- 

 mičky a vrzání pokládá se za nepřímý důkaz, že kobylky také slyší. 

 Sluch jejich však jest jistě jiný, než náš, neboť jestliže blízko vrzající 

 kobylky způsobíme hřmot (luskajíce prsty, tleskajíce rukama nebo tlu- 

 kouce kameny o sebe) kobylka se tím nikterak nedá rušiti ve svém 

 vrzání, dokud nespatří náš pohyb. Dr. E. Rádi. 



