Co zde pravím o Corethrách, platí o ostatním vodním 

 hmyzu veskrze. Zkouí-el jsem reakce ty na nejrozmanitějších 

 larvách i na dospělém hmyzu (potápnících, znakoplavkách a p.) 

 a rozdíly byly jen v tom, že jeden hmyz reagoval lépe, druhý 

 hůř na otřesy, žádný však na tony. Při tom jsem shledal, že 

 vždycky lépe reagoval hmyz úplně pod vodou ponořený než ten, 

 který se vznášel na povrchu vody; malí potápníci na př. reago- 

 vali na povrchu vody pouze zcela hrubě, ponořeni jsouce a 

 držíce se nějaké potopené rostliny anebo plovoiíce pod vodou, 

 reagovali daleko lépe. Tito potápníci a znakoplavka reagovali na 

 jemné otřesy tím, že hnuli jednou přední nohou; čím slabší otíes, 

 tím slaběji hnuli nohou; byly-li otřesy velmi slabé, byl pohyb 

 nohou tak jemný, že se dal pouze lupou pozorovati. Pohyb ten 

 bylo možno mnohokrát za sebou vyvolati, což se s hrubou re- 

 akcí ne vždy povede. 



Myslím dále, že ani suchozemští hmyzí nereagují jinak než 

 na otřesy. Jestliže v blízkosti kobylky někde na křoví vrzající 

 pískáme, tleskáme rukama (pískaljsem na dutý klíc, až mi uši 

 brněly), kobylka nás neuslyší a bude vrzat dál jakoby bylo okolo 

 největší ticho; ba nezalekne ji ani, když vezmeme dva kameny 

 a budeme jimi o sebe třískat — jen ovšem nás nesmí kobylka 

 uvidět, sic hned zarazí. Avšak své cvrkání a cvrkání jiných ko- 

 bylek kobylka jistě slyší. Dal jsem jich několik pod skleněný 

 poklop na stůl a nechal je delší dobu v klidu Brzo začnou 

 doma cvrkat, a dáme-li pozor a nehneme sebou, můžeme sedět 

 vedle nich a nevyrušíme jich. Jestliže pak, až kobylka bude 

 v nejlepším zpěvu, začneme pilníkem drhnout suché stéblo, což 

 vydá ton podobný vrzání kobj^lky, cvrkající kobylka svůj zpěv 

 zastaví, ale jakmile přestaneme, začne znova a znova přestane, 

 když my začneme a tak nám zcela zřetelně ukáže, že na zvuk 

 pilníkem drhnutého stébla reaguje. Není třeba, aby zvuky námi 

 vyvozované byly příliš podobné cvrkání kobylky a také na výšce 

 tonu nezáleží. Kobylka reaguje pod skleněným poklopem i na 

 silné písknutí. 



Protiva pokusů nahoře a právě zmíněných jest snadno vy- 

 světlitelná: kobylka reaguje na otřesy a vrzání její způsobuje 

 také (vedle zvuku) i mechanické otřesy, které lze rukou na 

 stěnách skleněného poklopu cítiti. 



1 jest přirozenj^ závěr, že kobylky vrzání své vůbec ne- 

 slyší, nýbrž podobně čijí, jako my cítíme v ruce otřesy. Neboť 

 není důvodu, proč by kobylka na čisté tony a krátké rázy ne- 



