zvolen, zahájil jednání. Prof. Klapálek podal zprávu o předchozím 

 jednání a předložil úředně schválené stanovy. Po té předseda 

 přerušil schůzi pro úřadu o volbu vj^boru. Dle společného do- 

 hodnutí zvoleni jednomyslně a přijali volbu pánové : prof. Fr. 

 Klapálek předsedou, řed. Nap. M. Kheil místopředsedou, prof. 

 Dr. Em. Rádi zapisovatelem, odb. učit. Ant Wimmer zapiso- 

 vatelem, cis. rada Ferd. Veselý pokladníkem, prof. H. A. Joukl 

 knihovníkem, Jos. Černý kustodem. Do redakčního komitétu po- 

 voláni pánové: prof. Fr. Klapálek, řed. Nap. M. Kheil, P. Aug. 

 Kubeš, Dr. Em. Rádi, odb. učit. Ant. Wimmer. 



Po volbách přečteny stanovy a po návrhu některých členů 

 učiněny malé změny činící znění jich jasnějším. Dnem schůzí 

 ustanoven úterek. 



První občasná schůze konána dne 29. března t. r. Ctěn 

 protokol valné hromady a schválen. Přijati noví členové. Před- 

 nášel p. řed. Nap. M. Kheil: O rodu Stenobo th rus, se 

 zřením k druhům St. bicolor, Charp. a St. vagans, Fieb Předem 

 uvedl, že rovnokřídlý hmyz (čili Orthoptera) rozdělován byl 

 na šest skupin: 1. Forficulidae (škvory), 2. Blattidae (šváby), 

 3. Mantidae (kudlanky), 4. Phasmidae (pakobylky), 5. Acridiidae 

 (kobylky), 6. Locustidae (koníky) a 7. Gryllidae (cvrčky). Z těch 

 první, totiž Forficulidae, jež dříve i mezi brouky zaradovány 

 byly, nyní činí vlastní řád: Dermaptera, tak že zbývá 

 šest skupin. Z těch Mantidae a Phasmidae v Cechách zastou- 

 peny nejsou, tak že máme jen se čtyřmi čeleděmi co činiti. 



Hlavní životní podmínka Orthopter je teplo. Cím teplejší 

 podnebí, tím více druhů. Kdežto ve Švédsku nalezeno dosud 

 jen 37 druhů, je jich ve F^rancii 201 a ve vyprahlém Španělsku 

 281. V Cechách zjištěny v posledních letech (nevčítajíc Forficu- 

 lidae) 52 druhy, Stenobothrů pak, jež náležejí do čeledě Acridii- 

 dae, 13 druhů, tak že činí čtvrtinu všeho rovnokřídlého hmyzu. 

 Nejobyčejnější druh je St. bicolor, který mimo to vyskytuje se 

 v tak různých barvách, že by laik, všímající si pouze barev, 

 nikdy neuvěřil, že má před sebou týž druh. Charpentiěr roze- 

 znával dva druhy : St. bicolor a St. biguttulus, které jsou si tak 

 blízky, že Fieber a jiní po něm, oba ty druhy sloučili v jeden, 

 a to St. variabilis, nemohouce vystihnouti znakův, jimiž by 

 se dali rozeznati. Novějším orthopterologům, a hlavně Brunnerovi, 

 přísluší zásluha, že opět rozeznáváme dva druhy: Charpenti- 

 erova St. bicolor a Linnéova St. biguttulus. 



