tedy ještě dříve, nežli vyšel tiskem VII. díl Meigenova základního 

 díla, oddělil Robineau-Deswoidy od rodu Anthomyia Meig. druhy 

 se štětinou tykadlovou patrně speřenou a se zadečkem zdánlivě 

 pětičlenným nebo čtyřčlenným. Veškeré takto charakterisované 

 druhy podřídil rodu H y 1 e m y i a. Ještě téhož roku odloučil 

 Robineau-Deswoidy (Essai sur les Myodaires, 1830) od rodu 

 Anthomyia Meig. rod Azelia. Čím důkladněji seznamovali se 

 dipterologové s druhy shora jmenovaného rodu, tím více se 

 pojem jeho úžil. Tak r. 1834 seskupil Bouché (Naturgeschichte 

 der Insecten, 1834) některé druhy s polokulatou hlavou v rod 

 Homalomyia. Nejmohutněji do Meigenova starého rodu zasáhl 

 Rondani, jenž rozeznával vedle rodu Anthomyia, Achantiptera, 

 Hylephila, Hammomyia. 



V desetiletí od r. 1830 — 1840 lze patrně znamenati snahu 

 po novém tvoření rodů. Tyto se jen jen rojily. Připomínáme 

 toliko: Hylemyia R. D., Anthomyia Mg., Hydrophoria Macq. 

 Chortophila Macq., Atomogaster Macq., Pegomyia Macq., Adia 

 Rob.-Desw., Leucophora Rob.-Desw., Azelia Rob.-Desw. Po tomto 

 vyrojení »rodových jmen« nastalo vystřízlivění. A do doby jeho 

 spadá vystoupení Schinerovo (Fauna Austriaca. Die Fliegen- 

 Diptera I. díl 1862, II. díl 1864). Týž případně pravil: ^Rod 

 Anthomyia dle mého ponětí obsahuje mnoho různorodého, jež 

 bude třeba časem roztříditi. Ale Macquartovy a Robineau-Des- 

 woidyho rody zdají se mi býti přece jenom nedostatečně cha- 

 rakterisovány a málo přirozené. Musí-li se užíti již znaků umělých, 

 tož by alespoň měly býti tak voleny, aby byly ostré. « Z té pří- 

 činy uznával Schiner na místě starého rodu Anthomyia Mg. 

 rody Hylemyia R.-D., Anthomyia (sensus Schineri), Homalomyia 

 Bouché a podrod Achantiptera Rond. 



Dnešního dne lze říci, že dipterologové uznávají na místě 

 rodu Anthomyia ve smyslu Schinerově tyto rody: Anthomyia 

 Meig. part., Achantiptera Rond., Azelia Rob.-Desw., Hylephila 

 Rd., Hammomyia Rd., Chortophila Macq. 



Vlastních Anthomyií lítá u nás řada veliká; rozšířily se 

 všude, nescházejí v žádné krajině. Larvy jejich citelně škodívají 

 na polích a v zahradách zeleninou osázených. Cibuli, por a 

 šalotku ničí larvy druhů antiqua, ruficeps, platura. Larva 

 druhu platura jest špinavě bílá, lesklá s jemně zrnitým břichem. 

 Žije v zelenině shora již jmenované, ale také — ve výkalech 

 lidských. Radicum a floralis ruší kořeny vodnice, ředkve a 

 ředkvičky; striolata objevuje se zřídka v semenci pro kanáry. 



