o vzniku variety Carabus glabratus Payk. 

 v. punctato-costatus Haury. 



(Ph. C. 7- Roubal, demonstrátor zoologického ústavu na č. universitě v Praze.) 



Carabus glabratus Payk. (Mon. Carab. 14) vykazuje velice 

 jednoduché poměry struktury krovečné; jest to vlastně příklad 

 nejprimitivnější struktury u rodu Carabus. Tato sestává zde po 

 celé plose krovek jen z elementů druhu jednoho, jež všem Ca- 

 rabům jsou společný, totiž z tak zvaných primérních jamek 

 (foveolarum granula et foveolae primaria — sensu Kraatz), jak 

 potom jest tomu ještě u Carabus marginalis Fabr. Po žebrech, 

 řetízkovitých vyvýšeninách neb jamkách není ani památky, jen 

 šestnáctý meziprostor jinde normálních žeber na okrajích kro- 

 večných zachován — je to tak zvaná series umbilicata. 



Avšak dlužno pravidlo toto omeziti výminkou, jakou před- 

 stavuje bizarní opravdu varieta Carabus glabratus Payk. var. 

 punctato-costatus Haury, již popsal Ch. Haury v článku »Ein 

 neuer Procrustes aus Klein-Asien und Einiges uber die Varietáten 

 des Carabus caelatus Fbr., catenatus Panz., und glabratus Payk.« 

 ve ^Wiener entomologische Zeitung«, IV. Jhg , p. 109. — 116. Mezi 

 deseti exempláři C. glabratus Payk., jež mu byl zaslal Nosalek 

 ze Sassowa v Polsku, zjistil dva kusy, jež měly na každé krovce 

 po třech řadách jemných, avšak znatelně vyvýšených žeber 

 z malinkých hrboulků se skládajících, což zvláště krásně bylo 

 možno lupou znamenati. I pojmenoval je v. punctato-costatus 

 pod touto diagnosou: »C. glabrato aftinis, elytris subtiliter gra- 

 nulatis, punctis elevatis parvulis in costas třes dispositis.« 



Při studiu těchto abnormit opodstatňovalo autora k no- 

 vému jménu zvláště to, že ony řady hrboulků pravidelné a sy- 

 metrické byly. Avšak já zde krátce podám zprávu o jiné formě 

 C. glabratus Payk., jež nám ukáže, že ona varieta Hauryho jest 

 vlastně jen » varietou ve smyslu abnormity«. 



Povrch exempláře tohoto už makroskopicky se jeví na 

 krovkách, zvláště v zadních dvou třetinách, drsným. Při be- 

 dlivém pak ohledání pomocí lupy možno sledovati na každé 

 krovce tři řady hrboulků, jakoby řetízkovitě uspořádaných. Tyto 

 se táhnou v týchž partiích, jako u některých forem žebernatých 

 jest pravidlem, a pravděpodobně tam, kde žebra oné Hauryho 

 varity jsou. Nejbližší okraji krovečnému na rozhraní naduřené 

 partie krovek a rovného okraje, jest řada sahající jen asi od po- 

 loviny krovky ke konci třetí čtvrtiny od prothovaxu počítáno. 



