71 



braun, mit hellerem Rande und dunkeler Scheibe, um etwa den 

 ein und ein halbfachen Durchmesser des einen von einander 

 entfernt. Von den vier Hautzapfen am Obenrande des Stigmen- 

 feldes die beiden áusseren schmal, lang und spitz, die beiden 

 inneren meist schmaler und kaum halb so lang, im Uebrigen 

 gleichfalls spitz und mehrenteils etvvas genáhert stehend, an 

 der inneren Basis eines jeden dieser beiden mittleren Hautzapfen 

 ein kleiner schwarzbrauner Punkt. Die beiden Hautzapfen am 

 Unterrande des Stigmenfeldes kurz, stumpflich, an der Spitze 

 der Innenseite mit einem scliwarzbraunen Punkte. Unterhalb 

 eines jeden Stigma ein ziemlich langer, schwarzbrauner Quer- 

 strich. After der eine weibliche Míicke vorgebildet enthaltenden 

 Larvě wasserhell, stark vvulstig vortretend, an jeder Seite des 

 Wulstes ein stumpflicher, seitwárts gespreizter Hautzapfen. « 



Podobně dle vnějších znaků charakterisoval Beling larvy 

 rodu: Die Larven der mir bis jetzt bekannt gewordenen Arten 

 der Gattung Pachyrhina sind den Larven der Tipula-Arten sehr 

 áhnlich. . . . Von den vier Hautzapfen am Oberrande des Stig- 

 menfeldes am Ende des Aftergliedes sind die áusseren beiden 

 in der Regel lang und spitz, die inneren beiden kiirzer, etwas 

 dúnner, auch in der Regel einander etvvas genáhert. — Ač popisy 

 Belingovy třeba prohlásiti za přesné, přece nejsou do té míry 

 spolehlivý, aby vylučovaly pochybnost. Mimo to ani Brauer ve 

 své základní práci (Die Zweiflúgler des kaiserlichen Museums 

 zu Wien, III. Systematische Studien auf Grundlage der Dipteren 

 Larven etc. Denkschriften der kaiserlichen Akademie der Wis- 

 senschaften. Mathematisch-naturwissenschaftliche Classe, XLVII. 

 Band, 1883. Str. 21.) necharakterisoval larev Pachyrhin, spokojiv 

 se toliko larválním popisem podčeledi Tipulinae, jejž doprovodil 

 pěknými vyobrazeními. Ani Zetterstedt, ani Fabricius, ani Brauer 

 ani Beling nevyobrazili larev Pachyrhin. Bouché jediný vykreslil 

 ve svém díle larvu druhu Pachyrhi na p r aten si s na tab. 3. 

 Z posledních udání vysvítá, že nevyzní na prázdno nová práce 

 o larvách rodu Pachyrhina, nadtož pak, když jest jejím účelem 

 starší názory potvrditi a novými objevy je podepříti. 



Pharynx (obr. 1. ph.) počíná dutinou ústní, která jest ome- 

 zena v právo a v levo mandibulemi s maxillami, nahoře labrem 

 a dole rudimenterním mentum. Teprve v tak zvané schránce 

 jícnové (Schlundgerúst autorů) přikládá se na pharynx zauzlina 

 nadjícnová. Shluk nervových zauzlin tvoří tu vřeténko ze 4 gan- 

 glií; se třetí jest komissurou spojeno ganglion podlouhlé, které se 



