80 



Brauer narodil se jako syn Ant. Justusa Brauera, zámož- 

 ného kupce, který z Oldenburgu do Rakous se přestěhoval, 

 a druhé jeho manželky Louisy, pocházející z Hannoveru, dne 

 12. května 1832 ve Vídni, ztratil otce roku 1839, matka však 

 provdala se r. 1842 opětně za Dra Viktora Ivančice, známého 

 operateura kamene. Již jako hoch měl zálibu ve hmyzu, která 

 zvláště buzena byla venkovským rázem okolí jeho rodného domu 

 na Mariahilf, a nalézal dostatek porozumění jak u svých nej- 

 bližších příbuzných, tak i učitelů. Na gymnasiu, které navště- 

 voval od r. 1843 — 1853, sešel se jako se spolužákem a druhem 

 v zálibě ^Gustavem Gózsym a seznámil se s kustodem Vin- 

 cencem KoUarem, Jiřím Frauenfeldem, Dr. H. Hagenem. Absol- 

 vovav po některých nesnázích s maturitou gymnasium vstoupil 

 na medicínskou fakultu vídeňskou. V květnu 1854 ztratil i matku 

 a roku 1856 oženil se s Leontinou Boschetty, dcerou právního 

 rádce. Složiv první medicínské rigorosum s vyznamenáním one- 

 mocněl těžce tyfem a poněvadž studie valně ho netěšily, přijal, 

 aby přece jakousi existencí rodině opatřil v říjnu 1861 místo 

 mimořádného vědeckého pracovníka při dvorních přírodních 

 sbírkách. Teprve r. 1871 odhodlal se složiti zbývající zkoušky, 

 aby dosáhl titulu doktorského a mohl se habilitovati na filoso- 

 íické fakultě vídeňské (1872); za dvě léta dosáhl mimořádné 

 professury, r. 1876 jmenován byl kustodem a po dvou dalších 

 létech dopisujícím členem císařské Akademie věd, r. 1884 stal 

 se řádným professorem universitním, roku 1888 řádným členem 

 Akademie, roku 1898 ředitelem zoolog, sbírek dvorního musea. 

 Dosáhnuv sedmdesáti let počal však rychle scházeti, až 29. pro- 

 since 1904 smrt vysvobodila jej z těžké a bolestné chorob}'; 

 pohřeb konán posledního dne toho roku. 



Povahy byl Brauer prudké, ač sám rád byl aggressivním, 

 těžce nesl útoky jiných a polemiky jeho bývaly ostré ; přes to 

 však nebyl nikterak domysliv na svou práci, ba spíše skromný. 

 V osobním styku byl velmi milý a ochotný, když prolomena 

 byla hráz ostychu; v rozprávce rád se vracel do dob minulých. 

 Byl bystrý pozorovatel a spíše mužem iniciativy, než aby pun- 

 tičkářsky prováděl obsáhlé kompilační práce. Proto jeho práce 

 obsahují množství nových fakt a pozorování, a třeba že základní 

 jejich ideje zůstaly, přece v jednotlivostech leckdy opravy po- 

 třebovaly a doznaly; tím také lze si vysvětliti leckterý prudký 

 útok kritiky, který mu bylo snésti. 



Celý dlouhý svůj život zasvětil vědecké práci a první 



