Palingenia longicauda Oi z Moravy. 



Prof. Dr. Jan Zavřel. 



Začátkem června letošního roku chytal jsem na řece Mo- 

 ravě u Hodonína nápadně velkou jepici, kterou dle Leunise 

 a Túmpela (»Die Geradflúgler Mitteleuropas«) určil jsem jako 

 Palingenia longicauda 01. Ježto Leunis uvádí dotčený druh 

 z Uher a jižní Evropy, obrátil jsem se na p. prof. Fr. Klapálka 

 s otázkou, zda správně jsem chycené exempláře určil a zda 

 jepice tato z našich vlastí je známa. Týž potvrdil moje určení 

 a zároveň mi laskavě sdělil, že ve svých sbírkách má Pal. long. 

 jen z Uher, že však Eaton udává jako naleziště všechny větší 

 evropské řeky od Rotterodamu počínaje. Jen z toho důvodu tedy, 

 že není jisto, zda druh onen u nás byl již nalezen, chci tu 

 uvésti některá ze svých pozorování, aniž bych ovšem tvrdil, že 

 jsou úplně nová; nejsemť v tomto oboru znalcem a chybí mi zde 

 i potřebná litteratura. 



Asi k 7. hodině večerní objevují se první ojedinělé jepice 

 nad hladinou řeky v elegantním, ale nikoli rychlém letu, při 

 čemž chvílemi vlekou dva svoje nápadně dlouhé štěty ocasní 

 po hladině vodní. Pak se rychle rozmnožuje počet jedinců, kteří 

 stávají se hojnou kořistí vlaštovek. Asi o 9. hod. pozoroval jsem 

 úžasné množství mnoha tisíc kusů poletovati těsně po hladině 

 vodní; jejich křídla způsobují při tom dosti silný šumot. Nad 

 hladinou poletovaly v této době jen pořídku. Nápadno mi bylo, 

 že asi ze 100 chycených jedinců nebyla ani jedna samička. 



Larvy našel jsem po dlouhém marném pátrání v bahně 

 při břehu, v chodbách, které si samy vyhrabují. Larvy, které 

 byly v bahně pod hladinou vody, vystrkovaly ze svého úkrytu 

 3 dosti dlouhé štěty ocasní ; larvy nad hladinou vyčnívaly ze 

 svých chodeb hlavou. Ku hrabání jsou larvy velmi dobře ozbro- 

 jeny. Jejich silné mandibule mají na vnější hraně 7 silných 

 chitinových zubů a jsou široké, ploské a poněkud prohnuté, 

 takže mohou dobře zastávati funkci rýče i lopaty. Také holeně 

 předních noh jsou rozšířeny a opatřeny na vnější straně mnoha 

 zuby, takže nejsou nepodobny nohám krtonožky. Jejich hrabací 

 činnost jest, jak jsem se na vlastní oči přesvědčil, zajisté dosti 

 vážným činitelem v rozrušování břehů, což je ovšem vysvětli- 

 telno jich úžasným množstvím. Břeh iMoravy u Hodonína, pokud 

 není upevněn kořeny vrb a jiných stromů, jest chodbičkami 

 jejich kříž na kříž provrtán, při čemž dobře se dá sledovati, jak 



