98 



larvy po jarní povodni stěhovaly se s opadávající vodou stále 

 dolů (asi ^l^ m od kraje břehu.) Jich žaberní plátky na okraji 

 hustě zpeřené přimknuty jsou od zdola nahoru těsně k tělu, 

 což asi chrání tyto jemné ústroje před poraněním. Každý plátek 

 se skládá vlastně z lístků dvou, svrchního většího a spodního 

 menšího. Středem každého jde silná trachea obalená zrníčky 

 černého pigmentu a vysílá rozvětvené výběžky, jejichž poslední 

 vlnité větvičky běží po jedné do postranních úkrojků zaber. Na 

 břišní straně jest u každého žaberního plátku ještě malý žluto- 

 hnědý plochý lísteček pokrytý hojnými, dlouhými chloupky, 

 v němž jsem však žádnou tracheu nalézti nemohl. O významu 

 tohoto přívěsku, o němž se Tůmpel (1. c.) při popisu larev jepic 

 nikde nezmiňuje, nemohu ovšem nic bližšího pověděti. 



K večeru objevují se larvy dospělé na hladině vodní jsouce 

 unášeny proudem a pohybujíce čile svými peříčkům podobnými 

 žabrami. Dle Tůmpela jsou puzeny k povrchu tlakem plynů, které 

 se nahromadí mezi starou kozí larvovou a novou subimaga, 

 jakož i ve střevě. O každou takovou larvu zápasí vždy celá 

 řada rybiček, ale, jak jsem pozoroval, ne často se zdarem. Z larvy 

 takové vyletí subimago takořka rázem. Jen zřídka jsem viděl, 

 že hmyz zůstane jedním křídlem vězeti v pochvě, z níž se pak 

 s větším namáháním, ale vždy po několika vteřinách až 1 mi- 

 nutě osvobodí. Subimago zalétá ihned k nějakému úkrytu na 

 břehu, kdež se znova svléká. Nejprve posunuje se kůže na 

 hrudi prasklá přes poslední článek zadečku. Na to rozhrnuje se 

 kůže na hlavě a svinuje se přes obě křídla; stará kůže křídel 

 zůstane pak obrácena jako prst u rukavice. Při tomto svlékání 

 prodlouží se ocasní štěty a přední nohy samečků na délku více 

 než dvojnásobnou. 



Mezi množstvím samečků viděl jsem poletovati jen řídké 

 samičky a nikdy se mi nepodařilo spatřiti páření. Také jsem 

 žádnou 9 neulovil. Jen z přinesených larev se mi dvě doma 

 vylíhly. Jejich ocasní štěty mají délku 2'5 cm, kdežto u (^ nikdy 

 méně než 7*5 — 8"0 cm neměří. 



V téže době nacházel jsem na kořínkách a stéblech ve 

 vodě při břehu ponořených rourovité, rosolovité vaky, naplněné 

 podlouhlými, bělavě žlutými vajíčky, která ve vaku seřazena byla 

 v hustých prsténcích (nebo snad ve šroubovnici?) Nemohu 

 ovšem s jistotou tvrditi, zda náležejí tyto vaky vaječné jmeno- 

 vané jepici, ač se mi to zdá velmi pravděpodobným. 



