_ 56 — 



svírající pouta kukly naší líbezné Euchl. cardamines a úhledných 

 družek rodu Brephos (parthenias a nothum), ano i mnohem dříve, 

 než oživující slunečko probudí a vyláká ze zimního úkrytu naše 

 ranní huňáče — Are. hebe a aulica, — má se již housenka Ag. 

 margaritacei k světu, pranic toho nedbajíc, že ještě role a luhy 

 v zimní háv se halí, ba ani jí nepřekážejí únorové sněhové 

 metelice a tím méně ponejvíce již jen ranní mrazy a mrazíky 

 březnové. Ona již opustila svou zimní skrýš — měla-li jakou — 

 a opájejíc se milým, ač ještě sporým teplem zdroje všeho ži- 

 voucího, vyhledává tu a tam jen pod kamenem nebo mezi kamením 

 sotva pučící výhonky svého hostitele — svízele, vytrvalé to 

 byliny mařinovité. 



Možno se dohadovati, že jen toto tak ranní probuzení bylo 

 dostatečnou příčinou, že housenka Ag. margaritacei nejen našim 

 Pražským předchůdciim, ale i entomologům jinde, dlouho ne- 

 známa zůstala a jak se podobá, až dosud méně je známa. 



Soudím tak pravděpodobně dle toho, že je housenka v knize 

 »Raupen der GroUschmetterlinge Europas von Dr. E. Hofmann 

 z r. 1893« k nepoznání vyobrazena, že v žádné mně přístupné 

 knize jsem nenašel popis housenky podstatně se skutečností 

 souhlasící a konečně, že ji Dr. Staudinger a A. Bang-Haas ve 

 svém cenníku mezi praeparaty housenek dotud neuváděl, pokud 

 ji ode mne neobdržel. 



1 ta okolnost dokazuje to jasně, že se též nikde neuvádí 

 svízel co krmě, kterou výhradně se živí, nýbrž všeobecně jen 

 — nízké byliny a květ jestřábníků, na který by ale ještě ně- 

 kolik měsíců čekati musela. 



Ač Ag. margaritacea dosti hojně se druhdy vyskytovala 

 v okolí Pražském, není též v Synopsis der Lepidopteren-Fauna 

 Bóhmens von F. N. Nickerl uvedena. 



To vše s dostatek domněnku tu potvrzuje, že housenka Ag. 

 margaritacei, když i ne zcela neznáma, aspoň málo a nedo- 

 statečně povědomá byla. 



Housenka má povšechný ráz mnohých agrotidů, jsouc zna- 

 telně od zadu ku hlavě protažená; je šedohnědá (intensity měnivé), 

 na hřbetě místy zatemnělá, s bílou nesouvislou čarou, a u prů- 

 dušek s bledším páskem ; po obou stranách má dvě řady tma- 

 vých, šikmo položených klínovitých čárek v hořejší řadě slab- 

 ších, ve spodní silnějších a postupně od hlavy do zadu se roz- 

 šiřujících ; vespod je světlejší ; hlava tmavohnědá s tmavšími 

 čárami z déli nanejvýš 4 cm. 



