104 . 



zahnutý, se žlábky tykadlovými hlubokými, pod oči směřujícími. 

 Štít něco málo širší délky, na předním okraji s naočními la- 

 lalůčky trochu naznačenými, po stranách málo zaokrouhlený, do 

 předu zúžený. Štítek velmi malý, nebo nezřetelný. Krovky vej- 

 čité, v řádkách tečkované, někdy rýhované, jindy hladké, přední 

 kyčle sblížené, episterna, buď zapištěná neb nahá, stehna otrněná 

 neb bez trnu, háček na předních holeních rovný, ční skoro vo- 

 dorovně dovnitř. 



Druhy tohoto rodu jsou sobě celkem dosti podobny a jest 

 rod tento proto vůči jiným rodům dobře ohraničen. Dnes jest 

 známo asi 25 druhů tohoto rodu, který jest omezen na faunu 

 palaearktickou, totiž : Evropu jižní a střední, území Kavkazu, 

 Afriku severní a ostrovy Kanárské. 



Zdá se, že larvy jednotlivých druhů žijí při Ranunculaceích, 

 tak alespoň larva L. deflexum byla nalezena na zemi pod me- 

 chem a listím v blízkosti Anemone nemorosa, Ranunculus repens 

 atd. Jindy nalézáme vyvinuté již druhy v horách, pod Rhodo- 

 dendry aneb na vlhkých místech při potocích pod mechem a 

 listím ; vyvinují se na podzim v září a přezimují, takže možno 

 je nalézti v březnu ale ještě i v červnu. 



Brouk čerstvě vyvinutý mívá často štít ještě červený neb 

 Červenohnědý, což u některých jako aberrace bylo popsáno. 

 Samci vyznačují se štíhlejším tělem a mají obyčejně první a 

 druhý sternit břišní středem podélně vtlačený, obyčejně též nosec 

 něco kratší a silnější, někdy též druhý článek bičíku tykadel 

 delší (L. Lethierryi) a většinou přední holeně delší, často na 

 zevním konci dovnitř a vzad prohnuté a zde na vnitřním okraji 

 hustěji světležlutě obrvené, neb dokonce i vykrojené (L. Baudii), 

 také zadní holeně bývají u (^ často vzad prohnuté. Samice ně- 

 kterých druhů mívají na kořenu krovek na předním lemu při 

 třetí řadě teček podlouhlou ďubku neb i zářez. 



Některé druhy jsou velmi ustálené nevykazujíce odchylek, 

 tak ku př. L. cyanopterum Redt., jiné jeví značnou náklonnost 

 k odchylkám, podmíněným asi nejvíce geografickým jich roz- 

 šířením. Tak ku př. L. oblongulum Boh. v sedmihradských 

 Alpách má štít užší, se stranami skoro rovnoběžnými (Hofgar- 

 teni Stierl.), naproti tomu v Krajině jest brouk tento robustnější 

 a má štít širší, po stranách trochu zaoblený. Krovky bývají 

 u tohoto druhu černé, lesklé, s nepatrným nádechem černo- 

 modrým, však v Bosně vyskytuje se odchylka, která jest mnohem 

 menšího těla a má na krovkách lesk tmavěkovový (oblongulum- 



