Ze života a o chovu Agrotis lucipety. F. 



Sděluje J. S r d í n k o, .stav. rada v. v. 



Obvykle posuzuje se motýl, je-li obecný nebo vzácný dle 

 marek cenníku Staudingerova; že však tento způsob oceňování 

 všeobecně nelze za správný uznati, aspoň pokud jde o motýle 

 i u nás se vyskytující, můžeme se u několika druhů, dostatečně 

 sami přesvědčiti. 



Kdo se nespokojí pouze tim, aby motýle jen chytal, kupoval 

 nebo vyměňoval a jimi pak svou sbírku rozmnožoval a doplňoval, 

 nýbrž kdo vedle této libůstky — aby se ještě více sblížil se 

 svými miláčky — i pěstováním jich se zkoumavě obírá, ten 

 vnikne časem do mnohých tajů života hmyzího a sezná-li takto 

 jejich životní podmínky, jejich zvláštnosti a zvyky, pak není 

 více pro něho tak mnohý, třeba dle cenníku dosti drahý, motýl 

 vzácným. 



Podobně je i s Ag. lucipetou, drahou to můrou z podčeledě 

 Trifinae; oprávněně mohlo by se mluviti pouze o relativné její 

 vzácnosti, totiž vzhledem k některým zemím. 



Dle dosavadní, mně přístupné, odborné literatury možno 

 se dohadovati, že aspoň po stránce biologické tato specie ne- 

 dosti je známa; jako zvlášt přesvědčivý doklad poukazuje 

 k tomu mimo jiné i ta okolnost, že se uvádí jen podběi a 

 v některé knize ještě devětsil, jimiž housenka její výlučně se 

 živí, kdežto dle dlouhého výčtu bylin, na kterých ji najíti mů- 

 žeme a který v pokračování bude uveden, vším právem nazvati 

 ji můžeme všežroutem (Polyphagae). 



Poznáme-li vztahy housenky k četným jejím hostitelům, a 

 naučíme-li se též znáti co do lokality, čeho nezbytně k svému 

 bytí a žití požaduje, pak přestává pro nás býti vzácnou, ano 

 ona je v Praze, v nejbližším okolí a pravděpodobno i jinde 

 v Čechách mnohem obecnější než leckterý ubiquista. 



Zcela případně nazval ji jeden vážený entomolog » Pražskou 

 můrou*, protože se s ní nezřídka setkával za vlahých červen- 

 cových večerů v zahradě hostinské — v městě samém — kde 

 buď obletovala světlo, aneb poletovala po květinových záhoncích. 



Mimoděk a náhodně přišel jsem housence Ag. lucipety na 

 stopu, tak jako při mnohých objevech pouhá náhoda druhdy 

 důležitou hraje roli. Mám totiž ve zvyku opatřiti si vždy na jaře 

 zásobu čerstvé hlíny do pupníků a houseniků a tu beru z míst 

 ladem ležících, z nekultivovaných strání a .břehů, aby co možná 



