121 ■ 



— viděti dvě části: jednu po jednom rodiči, ku př. matce, 

 druhou po druhém rodiči, ku př. otci. Předpokládá se ovšem, 

 že všechny dědičné charaktery soustředěny jsou v propagačních 

 buňkách obou rodičů. Sjednotí-li se v charakteru dvě části po 

 rodičích stejné vzájemně, vzniká znak čistý, a jedinec dle tohoto 

 znaku jest čistou formou (homozygot, pure-breed), jsou-li však 

 obě části vzájemně různé, tvoří se charakter hybridní a jedinec 

 dle tohoto znaku jest bastardem (heterozygot, cross-breed)^). 

 Tudíž symbol perfektního homozygota jest 



\ABC. . . X\ 



\ABC . . . X\ ^^> 



a jedince ve všech x znacích hybridního^ perfektního heterozygota 

 jest 



\ABC...X\, 



\ab c . . . X \' (11) 



posléze symbol částečného hybrida, ku př. v jednom znaku 



(monohybrida) jest 



\ABC . . . X\ ^ _ . ... ^ 

 laBC. .A:h^b^^"C"^J^ a 

 ABC ... X\ . . v V..U5 



(III) 



(dihybrida) L ž, c '.'.'. X\ ^^^ stručněji i ^ ^ 



a pod. 



3. Vztah mezi dvěma znaky rodičů — z nichž charakter 

 jednoho nazveme protogenním {A), charakter druhého rodiče allo- 

 genním (a)^'^ — , které sjednocuji se ve znaku potomka, vyjadřuje 

 pravidlo o dominanci a intermedieritě. Povšechně jsou možný 

 tri případy: 1. nastává-li úplné potlačení (neb zakrytí) ku př. 

 charakteru allogenního protogenním, jest znak A dominantní nad 

 znakem a recessivním. Zakrývání toto (dommance, alternace) 

 může býti ovšem též 2. částečné, neúplné v lůzném stupni, 

 až posléze 3. vzniká případ, kdy znak proto- i allogenní vystu- 

 pují nezakryté pohromadě buď vedle sebe (ku př. různě barevné 

 skvrny srsti, peří, ulit, krovek broucích, křídel motýlů etc.) aneb 

 prostoupeny jsou ve znak střední, intermedierní (ku př. růžová 

 barva petalů mezi petaly červenými a bílými, barva pleti mulatů 

 a p.) Samozřejmé jest, že mezi těm to 3 kategoriemi jest plynulá 



") W. Ba tes on: „Menders principles of heredity" etc. 



W. B;^a t e s o n : „Methoden u. Ziel d. Vererbúngslehre* ; in Biol. Centralbl. 

 Bd. XXIX. 1909. No. 10, pp. 299-318. 



'*•) K. P e a r s o n : ,,Mathematical contributions to the theoiy of evolution : 

 XII. On a generalised theory of alternativě inheritance, with speciál reference 

 to Mendeťs laws" in : Philos. Trans, of ihe Roy. Soc. London. — Ser. A., Vol. 

 203. pp. 53-86. 



