130 



(5.) D i hybridi t. j. jedinci ve dvou znacích heterozygotní, 

 ve všech ostatních homozygotní vznikají křížením dvou čistých 

 ra9, různících se toliko dvěma znaky, shodujících se ve všech 

 ostatních. Vztah mezi generací parentální a 1. filiální (qualitativní) 

 při intermedieritě znaků ^^) vyznačíme rovnicí: 



Děje- li se nyní autogamie neb křížení stejných jedinců mezi di- 

 hybridy 1. generace, vznikne z nich 2. generace filiální, v níž 

 ukáže se štěpení na tvary několikeré, jež všechny vyvodíme 

 kombinováním parentálních prvků skládajících hybridní znaky 

 Fj-rodičů dle tohoto vzoru : 



A 

 \A 



AB 

 ob 



X 



AB 

 ab 



'Y^ 



A 

 a 



B 

 B 



2 



B 

 b 



+ 1 

 + 1 



+ 4 



AB 

 ab 



(XVIÍI.) 



V této generaci lze veškeré různé jedince roztříditi na tři 

 skupiny : 1. na homozygoty v obou znacích, 2. na hybridy v jednom 

 a spolu homozygoty v druhém znaku, 3. hybridy v obou znacích. 

 Všichni homozygoti dávají potomstvo stálé a sobě rovné (před- 

 pokládáme autogamii a pod.), obsahují pak dva jedince zcela 



shodné, s formami parentálnimi, totiž 1 id a 1 j A , jimiž 



udržují se i sebe menší charaktery parentální v generacích díhy- 

 bridů. Jedinci druhé skupiny — jsou to vlastně monohybridi — 

 v potomstvu štěpí toliko dle hybridního znaku; jedinci posléze 



skupiny třetí, totiž 4 , rodí potomstvo dle těchže pravidel 



o segregaci jako jejich hybridní rodiče z 1. generace; neboť sam' 

 jsou dokonalými dihybridy (conf. XVIII.). 



Z 2. filiální generace lze vyšetřiti ještě tyto theoretické dů- 

 sledky: 



'•') Znak}' protogenní označujeme velkými, allogenní malými literami. 



