_ 137 ; 



pro dominanci opět stojí blízko rozdělení frequencí pro křivku 

 Pearsonovu typu III., jejíž rovnice jest 



y — y^e-y' j^l -f ^jf (Obraz téže na fig. 2.)''). 



Srovnáváme-li theoretické základy mendelismu z tohoto 

 hlediska s theoremy variační statistiky^ docházíme k náhledu, ž e 

 obě nauky řeší touž otázku o dědičnosti jedna vzá- 

 jemně doplňujíc druhou: mendelism pracuje analyticky 

 experimentálně, statistika srovnává a popisuje; 

 první analysujíc jedince, pracuje často s materiálem daleko jedno- 

 dušším nežli druhá, analysujíc celé generace a konstatujíc 

 v nich drobné variace od typů. Jest dále velmi pravdě- 

 podobno, že základem individuální variability^*) jest 

 udržování drobných odchylek vyvolaných různými vnití-ními 

 neb vnějšími faktory dle pravidel Men dělových, že však 

 poměry původní i v experimentech celkem jednoduché ve" volné 

 přírodě heterogamií, směšováním populací, selektivní destrukcí 

 některých členů a řadou jiných často speciálních a nahodilých 

 činitelů do té míry se změní a komplikují, že vyvolávají 

 individuální variabilitu (ku př. v potomstvu téhož jedince) 

 probíhající pak dle pravidel a frequencí křivek variačních. 



(8.) Theoretické výsledky v praktickém upotřebení při po- 

 kusech bastardačních docházejí jen zřídka tak dokonalého potvrzení 

 v tak úplném rozsahu jako v klassických experimentech Mende- 

 lových s racami hrachu, obyčejně jen ta neb ona část theoremu 

 v různých pokusech zřetelně bývá zastoupena. Nalezena byla 

 však i fakta, — jako jsou t. zv. atavismy při bastardech při 

 náhlém objevení znaků, které nejsou v parentální generaci — 

 která zdánlivě vyvracela všeobecnou platnost mendelismu, kteráž 

 ale neméně duchaplnými předpoklady^^) — jako jsou Mendelovy 

 o kombinacích charakterů — teprve v úplnou shodu s theorií ne- 

 dávno byla přivedena. V přítomné době, kdy experimentální studia 



**) O theorii křivek viz: G. Duncker: Die Methode d. Variations-Statistik 

 1899; C. B. Davenport: Statistical methods. 1904; W. Palin Elderton: 

 „Frequency curves and correlation". 1906. London; K. Pearson: „Contributions 

 to the mathem. theory of. evolution. II. Skevv variation in homogeneous materiál." 

 in: Philos. Trans. of. Roy. Soc. London Vol. 186. A. Part. I— II. 1895. pp. 343— 

 414. PÍ. 7-16. 



^"') Dr. E. Baur: ,,Einige Ergebnísse' etc. pp. 288 — 289. 



■'^) hypothesami o vzájemné přeměně charakterů, o antagonismu znaků 

 (Correns, Bateson.) 



