﻿191 



fordi den giver et langt klarere systematisk Overblik og f. 

 Eks. bevirker, at Arterne i Reglen kommer til at følge efter 

 hinanden i Tabellen i den systematisk naturlige Orden. 



Ved de Slægts- og Artsnavne, der ikke er dannede af 

 Egennavne, har jeg givet en Oversættelse af de latinske Ord 

 for om muligt at vække en noget større Interesse i denne 

 Retning. Det bliver jo, som det synes, desværre mere og 

 mere almindeligt at benævne nye Arter — ja ogsaa Slæg- 

 terne er Genstand for denne Uskik {Seidlitzia, Edmundia = 

 Reitteria, Frivaldszkya. Heydenonymus) — enten med Finde- 

 rens eller en anden Persons Navn i latiniseret Form eller 

 med Navne, der er ganske blottede for Betydning eller Me- 

 ning. Man faar næsten det Indtryk, at det regnes for en 

 Fornærmelse mod Finderen af en ny Art, naar Navngiveren 

 ikke opkalder den efter ham men tillader sig ligesom de 

 ældre Forfattere at anvende et Navn, der hentyder til et af 

 Dyrets udprægede Kendemærker eller til de Lokaliteter eller 

 de Planter, paa hvilke det lever. Og er det gamle, kendte 

 Dyr, der skal have et nyt Navn, undgaar man ligeledes om- 

 hyggeligt at bruge et Navn, der skulde kunne yde Hukom- 

 melsen nogen Støtte, og tyer hellere til noget saa aandløst 

 som f. Eks. at lave det nye Navn ved Ombytning af Bog- 

 staverne i et allerede kendt (f. Eks. Rybaxis lavet af Bryaxis, 

 Uargium af Rhagium). Som et afskrækkende Eksempel kan 

 nævnes undergruppen Bathysciini i Familien Silphidae, som 

 den fremtræder i Heyden, Reitter og Weise: »Catalogus 

 Coleopterorum Europae«, 1906, pag. 240. Af de c. 130 Arter 

 har c. 70 Navne, der alle er Genitivsformer af Egennavne 

 (det ligefrem vrimler med Mascarauxi, Bonvouloiri, Uhagoni, 

 Discontignyi, Delarouzei osv.) ; c. 20 har Navne, der alle er 

 Adjektivformer af et Lands Navn {turcica, persica, bosnica, 

 Corsica osv.), og af Resten er der højst 25 Arter, hvis Navne 

 hentyder til Karakterer ved det paagældende Dyr (men af 

 disse er ogsaa kun Halvdelen beskrevne efter 1862). Det 

 kalder man at give Dyr latinske Navne*). 



*) I »Regies internationales de la nomenclature zoologique adoptees 

 par les Congrés internationaiix de Zoologie« 1905 er der kun en 



13* 



